128 THEODOR FRØLICH. M.-N. Kl. 
Den videre behandling vil nu arte sig forskjellig, alt eftersom det 
lykkes at fjerne sukkeret eller ikke. 
Man bør i hvert fald holde patienten paa streng diet i 4—5 uger 
(om nødvendigt under alkalibehandling), men er hans urin inden den tid 
ikke bleven sukkerfri, maa tilfældet ansees som tilhørende den grave 
form, hvorom mere senere. 
Forsvinder derimod sukkeret paa streng diæt (om nødvendigt ved 
anvendelse ogsaa af enkelte dage med strengeste diæt), bør patienten 
fortsætte med denne diæt i 5—6 uger for derved at øge sin assimila- 
tionsevne. 
Resultatet heraf vil som regel være, at denne bedres, og hvad der 
saaledes er opnaaet, maa man søge at bevare. 
I den anledning anstiller man prøver over patientens tolerans (se 
side 18, 32 og 33), og er denne fundet, bør man foreløbig give patienten 
et tillæg af kulhydrater til den strenge diæt, svarende til 1/2 eller ?/3 af 
den mængde, han kunde nyde uden at udskille sukker. 
Man bør hos barn ikke give mere af den grund, at toleransen ved 
at udnyttes helt let forværres. 
Under stadig kontrol af urinen og vægten samt acidosen forbliver 
nu patienten indtil videre paa denne diæt, der dog med nogle ugers 
mellemrum bør afløses af 2—3 dages streng diæt og I å 2 gange om 
aaret af perioder paa 1—2 ugers streng diæt. Paa denne maade vil 
toleransen meget længe kunne holde sig god, men man kan hos barn 
gaa ud fra som sikkert, at der omsider atter vil indfinde sig glykosuri 
enten paa grund af diætfeil, interkurrente sygdomme o. s. v. eller som 
et udslag af sygdommens tendens til progression. 
Er dette tidspunkt kommet, maa der atter for en længere tid insti- 
tueres streng diæt, som enten vil resultere i, at glykosurien svinder, men 
denne gang efterladende sig en daarligere tolerans, eller tilfældet vil 
efter kortere eller længere tid vise sig at være gaaet over til den svære 
form, saa glykosurien vedvarer trods anvendelsen af streng diæt med 
indskrænkning ogsaa af eggehviden i kosten. 
En saadan forværrelse vil som regel meget snart ledsages af en 
aftagende vægt og en tiltagende acidose, hvis denne, hvad ikke altid er 
tilfældet, har været tilstede før. Har den tidligere manglet, vil den nu 
meget snart komme. 
Imidlertid bør man fremdeles være meget forsigtig i tilladelsen til 
at nyde kulhydrater, men bør ikke helt tage dem bort, da man af hen- 
syn til patientens appetit vanskelig kan undvære dem. Ogsaa under 
disse omstændigheder bør der indskydes kortere og længere perioder 
