2 JENS HOLMBOE, M.-N. KI. 
nogetsteds i vore Torvmoser har iagttaget en saadan bestemt Orden og 
Regelmæssighed i de forekommende Skovvexlinger, som Prof. Steen- 
strup har iagttaget i Danmark«1. 
I begyndelsen af 1870-aarene begyndte Axel Blytt sine torvmyr- 
undersøgelser paa reiser i det vestenfjeldske Norge; senere udstrakte 
han undersøgelserne til at omfatte ogsaa andre dele af landet, navnlig 
trakterne omkring Kristianiafjorden. Mere end nogen anden har han 
gjort de norske torvmyrer videnskabelig bekjendte. — Karplanternes 
nuværende udbredelse i Norge havde ledet ham til at antage vekslende 
tørre og fugtige perioder efter Istiden. Disse perioder maatte have efter- 
ladt spor i torvmyrerne, og at paavise disse var hovedformaalet ved 
hans undersogelser.  Derimod lagde han forholdsvis liden vægt paa 
detailbestemmelse af myrernes planterester og nævner ialt blot 14 arts- 
bestemte karplanter. Resultaterne af sine undersøgelser nedlagde han i 
en række større og mindre skrifter, blandt hvilke »Forsøg til en 
Theori om Indvandringen af Norges Flora under vexlende 
regnfulde og tørre Tider« (1875) og »lagttagelser over det 
sydøstlige Norges Torvmyre« (1882) mest direkte behandler torv- 
myrerne. Det turde være overflødigt paa dette sted at give noget ud- 
førligt referat af Blytt’s undersøgelser; dertil er de altfor vel bekjendte 
gjennem hans egne arbeider. Kun skal fremhæves som et hovedresultat, 
at han antager de i torven ofte optrædende stubbelag dannede under 
perioder med tørt klimat, at han anser de i rækkefølge ovenfra tilsvarende 
stubbelag i de forskjellige myrer for at være samtidige, og at han lægger 
dem til grund for en periodeinddeling af kvartærtiden. Længere frem i 
dette arbeide — i afsnittet om torvmyrernes bygning — vil jeg nær- 
mere redegjøre for de grunde, hvorfor jeg ikke kan betragte rigtigheden 
af hans opfatning af stubbelagene som bevist. — Blandt Blytt's øvrige 
arbeider indeholder »Om to kalktufdannelser i Gudbrandsdalen« 
fra 1892 vigtige bidrag til kundskaben om vor fossile kvartærflora. Her 
opføres ialt 24 i tuflagene forekommende karplanter samt desuden et par 
moser og lavarter; for fleres vedkommende betegnes dog bestemmelsen 
som usikker. 
I 1889 begyndte G. E. Stangeland paa foranstaltning af »Norges 
geologiske undersogelse« sine praktiske torvmyrundersøgelser i Smaa- 
lenene, og paa reiser saa godt som hver sommer senere har han befaret 
store dele af det sydlige Norge, mod nord til Trondhjemsfjorden. Han 
har udgivet fuldstændige torvmyrkarter med detailleret beskrivelse over 
LETE Diels 
