1903. No. 2. PLANTERESTER I NORSKE TORVMYRER. 5 
af smaa bakker og bergknauser. Her er fossilerne gjerne talrigst, vand- 
tilførselen mest oversigtlig og lagfølgen derfor lettest at tyde. Hvor 
man i lagfølgen møder afvigende forhold, der tyder paa vekslinger i fug- 
tighed under myrens dannelse, maa det nøie undersøges, om disse lader 
sig forklare ved myrbækkenets form eller nedslagsomraadets orografiske 
beskaffenhed. 
Overalt, hvor der ikke ved brændtorvdrift eller paa anden maade 
var blottet gode profiler, er myrernes bygning undersøgt ved gravning. 
Der er saavidt muligt foretaget gravning paa flere — indtil 10 — steder 
i hver myr; i enkelte myrer er der tillige boret med myrbor. Ved at 
bruge myrbor alene er der fare for, at ganske tynde lag kan oversees, 
ligesom fossiler fra forskjellige lag let vil kunne forblandes; blade og 
andre skjøre fossiler kommer desuden sjelden hele op med borprøven. 
Naar man skal grave, er det bedst at give hullet en rektangulær form; 
med en længde af ca. 2 m. og en bredde af 0,8—1 m. naar man i 
regelen uden vanskelighed henved 3 m. under overfladen; skal man 
dybere ned, maa hullet gjøres større. De rigeste fossilfund gjøres sæd- 
vanlig i ikke for stor afstand fra det faste land; paa grund af myrernes 
transgression (hvorom mere i et følgende afsnit) mangler dog ofte de 
fossilrige bundlag i det egentlige randbælte. 
Efterat det friske myrsnit er tilstrækkelig renset, undersøges beskaf- 
fenheden af hvert enkelt lag, og disses mægtighed maales. Fra øverst 
til nederst udskjæres dernæst en eller flere sammenhængende rækker af 
prøver, der hver er af en spadebreddes længde og bredde. Proverne 
gjennemplukkes omhyggelig, hvad der lettest sker ved at kløve dem 
langs de vandrette spaltningsflader. I stor udstrækning har jeg des- 
uden foretaget slemning i feltet; hertil er med fordel anvendt sold af 
samme form, som zoologerne bruger til udvaskning af mudder fra hav- 
bunden (maskevidde 1,4 og 2 mm.). En saadan foreløbig indsamling af 
fossiler giver i løbet af nogle timer et ganske godt indblik i afleiringens 
karakter, som kan være til stor nytte ved feltarbeidets fortsættelse. Man 
paatræffer desuden gjerne ved denne grove slemning af store prøver 
(20—50 dm.3) enkelte sparsomt forekommende større fossiler, som mangler 
i de hjembragte prøver. 
De til nærmere undersøgelse i laboratoriet bestemte prøver udskjæres 
med en ren kniv af det indre af store torvstykker. For at muliggjøre 
en sammenligning mellem de enkelte arters talrighed i de forskjellige 
prøver, bør disse helst have samme størrelse; som en hensigtsmæssig 
størrelse er jeg bleven staaende ved 1 dm Proverne forsendes bedst i 
glasserede stentøikrukker, overbundne med oljelærred. For at hindre 
