1903. No. 2. PLANTERESTER I NORSKE TORVMYRER. 17 
størrelse og mægtighed. Hovedmængden af de myrer, der i Vesteraalen 
er gjenstand for brændtorvdrift, ligger paa skraanende flader med frit 
afløb for vandet. Forat vise, hvor stærk skraaningen undertiden kan 
være, kan nævnes, at jeg nær Stokmarknæs paa Hadseløen saa en 
indtil mere end 2 m. mægtig myr, der laa direkte paa en 15—20° skraa- 
nende fjeldhylde, og som fortsatte lige ud til dennes rand, hvor den 
endte med et brat stup. Disse myrer bestaar næsten altid af startorv 
eller fedtorv, som optil gaar over i hvidmosetorv. I deres vegetation 
er Scirpus caespitosus overalt fremtrædende, og dens trevler findes dybt 
i torven. Foruden havets nærhed begunstiger udentvivl disse egnes 
korte sommer dannelsen af slige torvmyrer. I den korte tid, fra tælen 
løsner om vaaren til frosten atter indfinder sig, formaar ikke sol og vind 
at udtørre det jevnt tilsigende smeltevand. 
Torvmyrer, der lidt under overfladen er frosne aaret rundt, har 
H. Reusch beskrevet fra lavlandet ved Varangerfjorden! og Adolf Dal 
fra Dovre?. I den kolde sommer 1902 traf jeg i august maaned tæle i 
myrerne adskillige steder i Tromsø amt og Østfinmarken, selv i de 
laveste egne; fleresteds maatte der bruges øks for at naa ned til bunden. 
Som fremholdt af begge de nævnte forfattere synes det kun at være 
hvidmosemyrer, der er frosne paa denne tid af aaret. 
Myrernes form og størrelse retter sig efter det bækken, hvori de er 
dannede. Under sin tilvækst kan de dog vokse, idet de breder sig udover 
bækkenets kanter, jo fladere dette er, desto mere. (»Transgression«). 
Hvor flere myrer kun adskilles ved lave banker, kan de paa denne 
maade efterhaanden vokse sammen. Det hører til sjeldenhederne, at en 
myr er større end 1500 a 2000 maal (1 maal = 1000 m.2). Den 
største kjendte myr i det sydlige Norge ligger mellem Bud og Hustad 
nordenfor Molde; den anslaaes af Stangeland til ca. 25000 maal3. 
Endnu større torvmyrer findes i den nordlige del af landet, f. eks. paa 
Andøen i Vesteraalen*. 
Torvmyrerne er sjelden mere end 6 à 7 m. dybe. Dog har Stange- 
land undtagelsesvis fundet dybder indtil 9.5 m. (Kappemyr ved Lyse- 
kloster nær Bergen)?. En ældre angivelse af Asbjornsen®, at Ormosen 
1 H, Reusch, Det nordl, Norges geologi, p. 85. — Evig frossen jord i Norge, p. 344—46. 
2 A. Dal, Frossen jordbund, 
3 Stangeland, Torvm, i Norge, II, p. 84. 
4 H, Reusch, Fra Andøen, p. 276—277. — A. Helland, Lofoten og Vesteraalen, p. 533. 
5 Stangeland, Torvm, i Norge, II, p. 68. 
6 Jf, A. Blytt, Indvandr, af Norg, F1, p. 318. 
Vid.-Selsk. Skrifter. M.-N. Kl. 1903. No. 2. 2 
