26 JENS HOLMBOE. M.-N. KI. 
mangler denne jordart et eget navn; den vil i det følgende blive be- 
tegnet som »myrdynde, 
I sin rene form er dette en strukturløs, muldagtig masse af i frisk 
tilstand rødbrun farve; ved tilgang af luft sortner den i løbet af faa 
sekunder. I modsætning til de øvrige i aabent vand bundfældte jord- 
arter er den fuldstændig uskiktet. Seet under mikroskopet viser den sig 
gjerne mere eller mindre grynagtig sammenklumpet. En ikke uvæsentlig 
del af myrdyndet udgjør kitindele af leddyr og orme; disse er gjerne 
vel vedligeholdte, men oftest temmelig fragmentariske og vanskelige at 
bestemme”. Videre indeholdes smaadele af plantevæv, især hudvæv og 
mekanisk væv, pollenkorn, lavere alger, m. m. Ogsaa paa makrosko- 
piske plantelevninger er denne jordart ofte rig; ikke sjelden er den saa 
opfyldt af liggende træstammer — men aldrig stubber paa rod —, grene, 
kviste, kongler, nødder og andet skogaffald, at disse udgjør en betydelig 
del af den hele afleiring. Slige former af myrdynd er det, som i vor 
praktiske torvliteratur gaar under navn af »skogmyrtorv«?, 
Myrdynd er i de norske torvmyrer en meget udbredt jordart; den 
anvendes i stor udstrækning til brændtorv. 
Oredynd. Langs bredderne af sjøer og tjern danner ofte svartor 
(Alnus glutinosa) sammen med andre trær og buske, f. eks. troldhæg 
(Rhamnus Frangula), tætte sumpkrat. Store dele af aaret staar trærne 
helt i vand. Den mørke dyndbund mellem stammerne mangler næsten 
vegetation. I det grunde vand foregaar en myrdynddannelse, som i 
meget ligner den sædvanlige længere ude paa større dyb. Dog med- 
fører den tidvise tørlægning væsentlige modifikationer. De tilblandede 
plantedele formuldes fuldstændigere, og massen synker sterkere sammen. 
Saaledes dannes den jordart, der kan kaldes oredynd (svensk »al- 
torf«), og som forekommer i et stort antal af de undersøgte torvmyrer. 
Det er en sort, muldagtig, helt igjennem ensartet masse, der saa godt 
som fuldstændig mangler andre makroskopisk kjendelige plantedele end 
indvoksede rødder af svartor; ved slemning finder man gjerne tillige 
enkelte frugter af samme træ, frugtstene af Rhamnus samt især nogle 
smaa, eiendommelige, sorte, kuglerunde sopdannelser (Cenococcwm geo- 
philum). 
Oredynd kan mest passende opføres her ved siden af myrdynd; 
de typiske former af disse to jordarter er forbundne ved de jevneste 
overgange. 
1 C. Wesenberg-Lund, Ferskv. Faunaens Kitin og Kisellevn, i Torvelagene. 
? P, Chr. Asbjørnsen, Torv og Torvdrift, p. 26. — Stangeland, Torvm, i Norge, 
I, p. 31 flg. 
