1903. No. 2.  PLANTERESTER I NORSKE TORVMYRER. 27 
b. Jordarter, dannede paa vaade steder ved delvis konservering af 
plantevæksten i oprindelig stilling. (Torv). 
Paa tørt land gaar vegetationen efter døden hurtig tilgrunde. Under 
indvirkning af luftens surstof samt lavere klorofylfri organismer af for- 
skjellig art omdannes de organiske stoffe til vand, kulsyre og ammoniak. 
Selv paa steder, hvor vegetationen er særdeles frodig, og der aarlig 
dannes store mængder af organisk materiale, udgjør de organogene 
jordlag et lidet mægtigt dække ovenpaa den mineralske undergrund. 
Anderledes er forholdet paa vaade steder, hvor grundvandet omtrent 
staar i høide med jordoverfladen eller endnu lidt høiere. Vandet be- 
skytter her planteresterne mod de ødelæggende faktorers angreb, og 
navnlig er dette tilfældet, hvor vandet indeholder humussyrer i større 
eller mindre mængde. Ved saadan afleiring, fortsat gjennem længere 
tidsrum, fremkommer de jordarter, som man kalder torv. 
Ikke alle plantedele modstaar lige godt formuldningsprocesserne. 
Bedst holder de cellevæv sig, der har forkislede, forvedede eller for- 
korkede vægge, hvorimod de væsentlig af cellulose opbyggede dele 
långt lettere gaar tilgrunde!, Bedst udsigt til at opbevares i større 
mængde har fremdeles de plantedele, der allerede i levende live har havt 
sin plads i grundvandets niveau eller ubetydelig høiere. Det bliver 
derfor hovedsagelig rødder, rodstokke og basale stængeldele eller andre 
m. h. t. voksemaaden hermed analoge organer, der i større udstrækning 
kan komme til at danne torv. 
De egentlige torvarter har sin oprindelse fra artfattige sumpplante- 
samfund? af forskjellig slags, først og fremst rørsumpe, kjær og mose- 
myrer. Paa grund af disse plantesamfunds tætte bevoksning beholder 
de plantedele, der opbygger torven, i mere eller mindre fremtrædende 
grad sin oprindelige stilling. Heraf betinges den eiendommelige struktur 
med lodretstaaende trevler, som udmærker de hidhørende jordarter. 
De forskjellige sumpplantesamfund stiller ulige krav til jordbundens 
fugtighed, og de tilsvarende torvarter giver derfor værdifulde oplysninger 
om disse forhold paa stedet, dengang afleiringen dannedes. — Kun som 
en rent underordnet tilblanding indeholder torven rester af de omgivende 
plantesamfunds vegetation. Dels derfor og dels paa grund af de fleste 
torvdannende planters store geografiske udbredelse kan de egentlige 
1 Om disse vigtige, men endnu ufuldstændig kjendte forhold, se navnlig Gunnar 
Andersson, Finl, torfmoss,, p. 77—88. 
2 Begrebet taget i samme begrændsning som hos E, Warming (Plantesamfund 
p. 134, flg.). 
