36 JENS HOLMBOE. M.-N. KI. 
fast mark, er der nu vaad myr. Dette maa nødvendig bero paa en 
forsumpning, d. v. s. grundvandets niveau maa paa en eller anden maade 
være løftet over den oprindelige høide. 
Vi ved, at endog en ganske ubetydelig stigning af grundvandet, f. 
eks. blot faa centimeter, er tilstrækkelig til at bevirke en gjennem- 
gribende forandring af et steds vegetation; den bestaaende plantevækst 
gaar tilgrunde og erstattes af en mere fugtighedselskende!. I høiere 
grad end de fleste trær er furuen ømfindtlig for fugtighedsforandringer?. 
En saadan forsumpning kan a priori tænkes fremkaldt af forskjellige 
aarsager. Blytt søgte grunden i klimatiske ændringer (se nærmere 
nedenfor); det er imidlertid fuldt sikkert, at ogsaa lokalt virkende aar- 
sager kan føre til samme resultat. Nogle eksempler herpaa skal anføres. 
I Dalarne og svensk Norrland har A. N. Lundström?, R. Tolf? 
og Alb. Nilsson* fundet udstrakte forsumpninger af naaleskog, frem- 
kaldt ved hvidmosearternes vækst. »Disse moser har en stor evne til 
at brede sig udover forskjelligt terræn og hindre vandets afløb, selv der, 
hvor man paa grund af markens hældning skulde tro, at en forsumpning 
ikke var mulig«®. Ganske tilsvarende forhold har jeg seet mange steder 
i Norge, i Smaalenene, Nordmarken ved Kristiania, Romerike og flere- 
steds. — Bjørnemose (Polytrichum commune) kan virke paa samme 
maade, Furumyr, en liden vaad skogmyr ved Store Torp i Rakkestad, 
er i løbet af en menneskealder dannet ved, at en liden banke af bjørne- 
mose har vokset op tversover det smale afløb og holdt fugtigheden til- 
bage. Følgen blev, at trærne døde ud, medens samtidig et metertykt 
lag af løs hvidmose og bjørnemose er vokset op og befinder sig i den 
frodigste vækst. Nogle af trærne staar fremdeles paa rod, men de er 
døde og helt overvoksede af lav; andre er faldt ned og er allerede be- 
gravede i myren. 
Ved de uafladelige forandringer, som de løse jordlag paa grund af 
erosionen er udsatte for, maa det kunne bevirkes, at grundvandet stiger 
i et bækken. Ofte ligger afløbet saaledes til, at allerede en ganske 
ubetydelig udglidning fra siderne maa komme til at opdæmme megen 
fugtighed. En omstyrtet træstamme, der stænger afløbet, maa have en 
lignende virkning. 
Disse aarsager vil overalt kunne være tilstede; alt tyder paa, at 
navnlig hvidmoserne giver anledning til udstrakte forsumpninger. Ved 
LE, Warming, Plantesamfund, p. 300, 
? R. Tolf, Försumpn, af skogsmark i öfre Dalarne, p. 261—280, 
3 À, N. Lundström, Våra skogar och skogsfrågorna, p. 19. 
4 Alb, Nilsson, Norrbottens myrar och försumpade skogar. 
