1903. No. 2.  PLANTERESTER I NORSKE TORVMYRER. 75 
sænkedes vandstanden i tjernet i tilsvarende grad, og myren, der tid- 
ligere var meget blød, sank stærkt sammen. Langs land fremkom der 
rundt myren og tjernet dybe revner, parallelt med bredderne, tildels i 
flere rader. For at paaskynde udtapningen og gjøre myren dyrkbar blev 
overfladen delvis udgroftet. Endnu er den dog temmelig sumpig, og 
vegetationen har i hovedsag beholdt sin tidligere karakter. — Ved grav- 
ning af en saadan grøft fandt eieren, gaardbruger Ole Voje, lige ved 
afløbet, 1,5 m. under overfladen, flere stammer og grene af løvtrær, der 
bar tydelige mærker efter bævertænder. En saadan gren, der var 
bleven opbevaret, skjænkede han til Universitetets samling. 
Myrens nuværende vegetation bestaar for en væsentlig del af hvid- 
mosearter med rigelig indstrøede fanerogame myrplanter: Drosera (alle 
3 arter i mængde), Wenyanthes, Pedicularis palustris, Comarum, Peuce- 
AC NN 
| — "nu 
IN | 2197 ji 4 
z | 
NN Hvidmosetorv. ‘se 
ne IM] sivtorv. Fig, 12. Snit gjennem den vestlige del af myren 
== Gyie ved Lønetjern. 
danum, Eriophorum angustifolium, E. vaginatum, E. alpinum, Scheuch- 
zeria, Carex ampullacea, Malaxis paludosa m. fl. Paa tørrere partier 
gror Erica, Calluna, Vaccinium uliginosum, Rubus Chamaemorus, My- 
rica, furu, gran, birk, etc. 
I den vestlige halvdel af myren blev der boret paa adskillige steder, 
hvorved bækkenets dybde og bundens beskaffenhed blev udredet. Dy- 
best er den sydlige bugt, hvor bund ikke naaedes med den samlede 
borlængde (6,4 m.); ellers er dybden 4—6 m. med steil opstigning mod 
land. (Se profil fig. 12). Bunden bestaar paa de fleste steder af grus i 
den søndre bugt samt nordenfor tjernet af ler. I de dybe revner og 
grøfter er der god anledning til at studere lagfølgen, der i en spræk 
paa nordsiden af tjernet viste sig at være følgende. 
Dybest fin, graahvid, noget sandblandet ler, hvor blot følgende 
fossiler fandtes. 
