1903. No. 2. PLANTERESTER I NORSKE TORNER. 79 
tjern og sumpe med tagrør og siv, i midten af den store Hellemyr, 
mod øst af det grunde Neseimvand. 
Hellemyr er den største torvmyr i denne del af landet. Den er efter 
Stangeland's maaling 3,3 km. lang, 1,9 km. bred og har et flade- 
indhold af 27 250 ar. 
Gjennem lange aarrækker har Hellemyr forsynet størstedelen af den 
tætboende befolkning paa Listerland med brændsel; gjentagne gange er 
vandstanden ved udgravning bleven sænket, og omtrent over hele myren 
er de øvre lag til større eller mindre dybde bortkjørt. Dybest har 
man naaet i myrens vestlige del. I de talrige torvgrave og torvtak er 
der god anledning til at studere myrens bygning. Da de øvre lag i saa 
stor udstrækning er bortkjørt, lader der sig dog neppe nogensteds op- 
tage noget fuldstændigt profil fra øverst til nederst. De allerøverste lag 
maa undersøges i gjenstaaende torvbanker; en af disse, udenfor gaarden 
Midhassel, skal efter sigende gaa helt op til myrens oprindelige over- 
flade. Den rager lidt over 2 m. over stedets nuværende overflade, men 
synes at være sunket endel sammen. Myren er saaledes sandsynligvis 
her udgravet til en dybde af ca. 3 m. 
Myrens nuværende overflade er ujevn. Overalt møder man gamle 
og nye torvgrave og torvtak, de ældre mere eller mindre forfaldne og 
gjensunkne. Paa de tørrere partier, f. eks. gamle torvbanker, vokser Cal- 
luna og Erica, Vaccinium uliginosum, Empetrum, Eriophorum vagi- 
natum i store tuer, enkelte steder Gentiana Pneumonanthe, m. fl. I 
torvgravene, der for en stor del staar under vand, vokser Potamogeton 
polygonifolius, Spargania, Eriophorum angustifolium, Ranunculus Flam- 
mula, etc. — Store flader dækkes af løst torvsmulder, som frost og tørke 
har løsnet fra underlaget (»daumuld«), I den tørre aarstid føres dette 
overfladelag af vinden henover myren og lægger sig ligesom snefanner i 
alle ujevnheder. »Daumulden« mangler i almindelighed enhver vegeta- 
tion; hvor den er saavidt fugtig, at muldflugten i nogen grad hæmmes, 
breder dog ofte lyngen sig ud, hvorved mulden kan vækstbindes. 
Fleresteds saaes slige flader tæt beklædt med smaa kimplanter af Cal- 
luna. Langs de tarvelige veie, der for torvkjørselens skyld er lagt ud 
over myren, vandrer enkelte xerophile ugræsplanter ud paa »daumuld«- 
felterne, først og fremst den paa slige steder sjelden manglende Rumex 
Acetosella. 
Hellemyr er tidligere i praktisk henseende undersogt af G. E. Stange- 
land, til hvis detaillerede beskrivelse henvises!. Gunnar Andersson’s 
1 G, E, Stangeland, Torvm, i Norge, Il, p. 9—20. 
