1903. No. 2. PLANTERESTER I NORSKE TORVMYRER. 99 
Gytjen under strandvolden og det dermed sammenhængende nedre 
gytjelag paa vandbunden er helt sikkert en ferskvandsdannelse. Begge 
steder indeholder gytjen rige levninger af en varm og frodig vegetation 
af vand- og sumpplanter, tildels arter, der som Najas marina, Cla- 
dium, Carex Pseudocyperus og Ceratophyllum nu ikke findes paa Jæderen, 
men først i langt sydligere, henholdsvis østligere trakter. Med en enkelt 
undtagelse, Anomoeoneis sculptal, der lever i brakt vand, er de talrige 
diatoméer udelukkende ferskvandsformer. 
At strandvolden er en marin dannelse, fremgaar med fuld vished af 
de topografiske forhold, dens indre bygning og fossilindhold. Det 
samme gjælder sandlaget ude paa vandbunden, der af marine fossiler 
indeholder Ruppia og Crambe samt 4 saltvandsdiatoméer. 
Den øvre gytje er atter afsat i ferskt vand. Den indeholder af 
diatoméer kun ferskvandsformer og viser ogsaa forøvrigt i sit fossilind- 
hold stor overensstemmelse med den nedre. Ligesom denne indeholder 
den en sydlig vandplantevegetation, hvor dog delvis andre arter er mest 
fremtrædende. 
Gjennem hele profilets længde, der skridt for skridt kunde studeres 
i en længde af flere hundrede meter, møder man overalt det samme 
forhold. En utvivlsom ferskvandsdannelse, der indeholder talrige lev- 
ninger af en vegetation med et varmere præg end Jæderens nuværende, 
dækkes af marine lag i oprindeligt leie. Tydningen kan ikke være tvivl- 
som; profilet berettiger til følgende slutninger: 
I. Norges sydvestlige kyst har været berørt af en postglacial sænk- 
ning, der fuldstændig synes at svare til Litorinasænkningen i Østersjø- 
landene. 
2. Ved tiden omkring og nærmest før maximum af denne sænk- 
ning var klimatet i denne del af landet mildere end nu. 
3. »Sjorinden« er, idetmindste paa denne del af Jæderen, en strand- 
vold, der er dannet under denne sænkningsperiode. 
Om sænkningens omfang giver profilet følgende oplysninger. Landet 
kan før sænkningens begyndelse ikke have ligget synderlig lavere end 
nu; thi ferskvandsgytjen under strandvolden ligger blot ca. 2 m. over 
den nuværende havflade. Ved sænkningens maximum maa strandvoldens 
høieste punkt, der nu ligger ca. 8,5 m. o. h., have ligget under hav- 
fladen. Den samlede sænkning maa derfor have udgjort mindst 8 å 9 m., 
rimeligvis noget mere, hvad flere omstændigheder synes at antyde. 
I Undtagelsesvis kan ogsaa denne art forekomme i ferskvand; jeg har saaledes paa Bygdø 
ved Kristiania fundet den levende i en ferskvandsdam sammen med blaagrønne alger. 
