112 JENS HOLMBOE. M.-N. Kl. 
af de anseede mykologer professor dr. G. Lagerheim og amanuensis 
Tycho Vestergren har de ikke kunnet bestemmes. 
For tiden kan blot følgende arter angives som sikkert fossile. 
Plasmodiophora Alni (Woron.) H. Møller. 
Denne lavtstaaende sopart, der af Warming og J. Schroeter hen- 
føres til myxomyceterne, fremkalder koralformede misdannelser af de 
fine rodgrene hos svartoren (Alnus glutinosa). Den er i det sydlige 
Norge meget almindelig paa levende trær og træffes ofte fossil, især i 
oredynd. Den vides ikke tidligere angivet for Norge. — Bestemmelsen 
skyldes professor G. Lagerheim. 
Cenococcum geophilum Fr. 
De smaa sorte, glansløse, kugleformede dannelser, som først af 
C. A. Weber er henført til denne endnu meget mangelfuldt kjendte sop!, 
hører til torvmyrernes almindeligste fossiler. Oftest findes de i oredynd, 
men træffes ogsaa i myrdynd og de fleste andre i aabent vand bund- 
fældte jordarter. Kuglernes diameter veksler mellem 0,5 og 3,5 mm. 
De er ikke altid helt kuglerunde, men ofte mere eller mindre fladtrykte; 
en sjelden gang finder man to sammenvoksede kugler. Ogsaa i Sverige 
og Finland er denne sop meget almindelig som fossil. Den kjendes ikke 
levende i Norge. 
Polyporus igniarius (L.) Fr. 
Sammen med gaardbruger G. E. Stangeland fandt jeg dele af et 
frugtlegeme i startorv i en myr ved Skaseim i Klep, Jæderen; laget til- 
hører ekezonen. I Sverige er den allerede i 1863 funden fossil i en torv- 
myr i Medevi socken, Östergötland (H. v. Post?), senere ogsaa anden- 
steds i dette land samt i Karelen i Finland. Som levende er den almin- 
delig i det sydlige Norge, mod nord til Saltdalen (Schübeler). 
Peltigera canina (L.) Th. Fr. 
A. Blytt har fundet aftryk af thallus sparsomt i furutuffen ved 
Leine. Som levende er den almindelig udbredt. 
1 Smlgn. Gunnar Andersson's udførligere beskrivelse, Finl. torfmoss,, p. 139—140. 
2 H, v. Post, Fynd af en fossil svamp, 
