JENS HOLMBOE. M.-N. KI. 
| - 
| 
co 
Svartemyr, Heselvmyr og myr ved Langenæs i Vesteraalen i birkezonen, 
myr ved Lønetjern og Husehagen i furuzonen, Arekilen i granzonen. 
Levende: Meget almindelig gjennem hele landet; paa fjeldene til 
vidjegrændsen. 
Pinus silvestris L. Fig. 3 (pag. 40). 
Blandt vore torvmyrers fanerogame fossiler er der neppe nogen, 
som ved sin almindelige og massevise forekomst og store dimensioner 
indtager en saa fremtrædende plads som furuen. Allerede meget tidlig 
melder den topografiske literatur om fund af fururester i torvmyrerne. 
Rødder, stammer, grene, bark, naale, kongler, frø og pollen er fundne 
fossile i Norge. I de lavere dele af landet gives der neppe mange myrer, 
hvor fururester helt mangler. 
Furuen leverer de vigtigste bidrag til torvmyrernes saakaldte »stubbe- 
lag«!; stubberne, der undertiden er saa talrige, at de næsten opfylder 
myrmassen, kan i tværsnit maale indtil 110 cm. (myr ved Braastein- 
vand i Høiland, Jæderen). Stubberne er saa godt som altid paa- 
faldende tvært afbrukne, og ved forvitring er brudfladen yderligere til- 
jevnet, hvorved der fremkommer et eiendommeligt system af afrundede 
kamme og grydeformede forsænkninger, omtrent som fjeldformerne i et 
bræeroderet alpelandskab. Dette er først beskrevet og afbildet af Gun- 
nar Andersson?; selv har jeg seet samme forhold i talrige myrer i 
forskjellige dele af Norge. Ved undersøgelse af et meget stort antal 
stubber har jeg ingen sammenhæng fundet mellem denne struktur og 
vedens bygning; kamme og egge gaar lige ofte langs efter som tværs- 
over aarringenes retning. Det er sandsynligt, at størstedelen af stubbe- 
lagenes trær var døde, dengang bruddet fandt sted; thi friske furutrær, 
der vokser i løs jordbund, tager oftest rødderne med i faldet, og naar 
de brækkes ovenfor rodpartiet, bliver bruddet splintret med indtil flere 
meter lange splinter. — For at vise, hvilke dimensioner de fossile furu- 
stammer kan opnaa, hidsættes følgende maal af en stamme, der laa i 
kiselguhr ved sydenden af den lille sjø Dybingen i Høiland: Længde — 
14,1 m., tykkelse øverst — 25, nederst — 49 cm.; rod og top manglede. 
— Veden i stubber og stammer af furu, der har ligget i torvmyrerne, 
er ofte meget vel vedligeholdt; tilfjelds og i Vestlandets skogbare kyst- 
egne anvendes saadan ved i stor udstrekning til brændsel og trævirke3, 
1 Smlgn, ovenfor, pag. 38 flg. 
? Gunnar Andersson, Finl, torfmoss., p. 113, fig. 18 a—b, 
3 F. C, Schübeler, Culturpfl. Norw., pag. 58. 
