1903. No. 2. PLANTERESTER I NORSKE TORVMYRER. I41 
Bjarke. I myrerne er der rodder af anselige furutrær. (A. Helland, Tromsø amt, 
II, p. 99). 
Zbbestad, Der er fururødder i myrerne. (Helland, Tromsø amt, II, p. 114). 
Berg paa Senjenøens udside. Fururødder er fundne i myrerne. (Helland, Tromsø 
amt, II, p. 159). 
Tromsesundet, Ligesaa, (Helland, ibid,, p. 264). 
Skjerve. Ligesaa. (Helland, ibid., p. 328). 
Finmarkens amt. 
Aare, udenfor Altenfjord. »Aarøen har i gamle Dage været bevoxet med svær Furu- 
skov.-- — Nu findes der kun en enkelt vantreven Furubusk, men rundt om i Torvmyrene 
ligger der halvbrændte Rødder og Stammer.« (Axel Hagemann, Altenskoven, p. 4). 
»Fururødder skal ogsaa findes paa Sere og ved Neverfjord i s. for Hammerfest. « 
(H. Reusch, Det nordlige Norges geologi, p. 86). 
Inge. »Chr. Sommerfelt berichtet, dass auf der unter 71° 5’ N, B. 41° 45! O. L. 
v. F., ungefähr 6 geographische Meilen nördlich von Hammerfest und 8 geographische 
Meilen WSW vom Nordcap liegenden Insel Ingø, die den gewaltigen Stürmen des Eis- 
meeres völlig exponirt ist, beim Torfstechen, tief unten im Moore oft Wurzeln und 
grössere oder kleinere Stammenden einer Pinusart gefunden werden, die, soviel man jetzt 
erkennen kann, zu Pinus silvestris L. gehört zu haben scheinen. Ich habe im Augen- 
blicke des Schreibens ein solches Stück vor mir liegen, welches in einem dortigen, 
wenigstens 50 Fuss über dem Meere, liegenden Torfmoore, 4--6 Fuss tief im Torf steckend, 
gefunden worden ist. Ich kann auf 2 norwegische Zolle [= 52 mm.] 19 Jahrringe 
daran erkennen. Auf dieser Insel, deren gesammte Baumvegetation gegenwärtig nur 
aus kriechenden Defula nana und spärlichen verknüppelten Salices besteht, wuchsen in 
längst verschwundener Vorzeit Kiefern, die ungeachtet der, wenigstens jetzt dort herr- 
schenden höchst ungünstigen Vegetationsverhältnisse, sich so rasch entwickeln konnten, wie 
hier angegeben.« (Schübeler, Culturpfl, Norw. 1862, p. 177). 
Vadse. I torven har man fundet rodder af furu, (Th. M. Fries, Bot, resa i Öst- 
Finmarken 1857, p. 18). Å 
»Paa Varangerhalvøens sydside, mindst saa langt mod øst som forbi Vadsø, er der 
efter hr, Nielsen's meddelelser hist og her fururødder i myrene,« (H, Reusch, Det 
nordlige Norges geologi, p. 86. — Cfr. Norman, Norg. arkt. fl, I, 2, p. 1030). 
Kirkenes i Sydvaranger. Stubber af furu træffes ikke sjelden i torvmyrerne, (Velv. 
medd, af handelsmand H. Figenschou, sen.), 
Kautokeino, Levninger af furu findes »rundt om i Myr og Tjern fra Grændsen og 
helt op til Sulsovobme,« Nu vokser her kun birk. (Axel Hagemann, Altenskoven 
p. 3). 
Tilfjelds findes furuen i myrerne ofte høit over den nuværende furu- 
grændse, tildels endog over birkegrændsen. I sammentrængt form skal 
her meddeles en oversigt over de høiest liggende hidtil kjendte fore- 
komster i det sydlige Norge: 
