154 JENS HOLMBOE. M.-N. Kl, 
Carex. 
Flere stararter medvirker i stor udstrækning til dannelsen af torvi. 
Det er væsentlig rodstokke og andre vegetative dele, der udgjør torvens 
hovedmasse; kun hvor der tillige findes frugter med utriculus, vil en 
sikker artsbestemmelse i regelen være mulig. Sandsynligvis vil med 
tiden et ganske stort antal arter af denne slægt vise sig at forekomme 
fossile i vore torvmyrer; for tiden kan kun følgende med sikkerhed 
opføres : 
C. ampullacea Good. C. rostrata With. 
Utriculus med talrige nerver, stærkt, næsten kugleformig opblæst, 
pludselig sammensnevret til et smalt og jevnbredt, dybt kløvet næb. 
Fossil: Meget almindelig i de norske torvmyrer. Optræder i Torv- 
bakmyr allerede i dvergbirkezonen, i Svartemyr i birkezonen. 
Levende: Meget almindelig gjennem hele landet til Østfinmarken. 
C. vesicaria L. 
Utriculus med talrige nerver, opblæst, kegleformet, jevnt og gradvis 
sammensnevret til et langt udtrukket, dybt kløvet næb. 
Fossil: Hidtil kun funden i myren ved Lisletjern i Holt i ekezonen. 
Levende: Som foregaaende. 
C. Pseudocyperus L. Fig. 22. 
Utriculus fastbygget, med talrige nerver, skjævt æg-lancetformet, 
jevnt afsmalnende til et langt udtrukket, dybt kløvet næb. 
Fossil: Almindelig i ekezonen i det sydlige Norge, i Vaalemyr 
allerede i furuzonens senere del. Følgende lokaliteter kjendes: Hillestad- 
myr og Skjæggerudmyr i Andebo, Store Midtmyr og Store Engdammen 
i Kodal, Præstmyr i Ramnæs, Sundenetjernmyr og Gjervaagmyr paa 
Tjømø, Bjønnumsdammen og myr ved Fævang i Sandeherred, Kolbo- 
myr og Storemyr ved Ebru i Løiten, Ranklevmyr i Elverum, Tjørvemyr, 
myr ved Suland og myr ved Vanse kirke paa Lister, Nordre Taarlands- 
myr i Haa, Lonamyr ved Øksnevad og Skaseimmyr i Klep (Stange- 
land). Arekilen, Husermyr paa Asmalø, myrer ved Husehagen og 
Aasterud i Stange, myr ved Kjensrudtjern i Østre Bærum, Jonasmyr, 
Holtanmyr, Holkekilen, myr ved Lisletjern, Hellemyr, Skeie. — Af stor 
interesse er R. Sernander's fund af denne art i et torvlag ved Værdals- 
skredet, det eneste sted nordenfjelds, hvor den hidtil er paavist. Naar 
den af G. E. Stangeland? angives for fire torvmyrer paa Vega i 
1 Smlgn. ovenfor, p. 30. 
2 G. E. Stangeland, Undersøgelse af Myrprøver. 1898, p. 182. 
