1903. No. 2. PLANTERESTER I NORSKE TORVMYRER. 155 
Helgeland, skyldes dette nemlig en feilagtig bestemmelse; med Stange- 
land’s velvillige tilladelse har jeg undersøgt frugterne herfra og fundet, 
at de tilhører en anden art. 
Levende: Sjelden og kun i den laveste sydøstlige del af landet. 
C. filiformis L. C. lasiocarpa Ehrh. 
Utriculus tyk og fastbygget, ægformet, nedtil oftest mere eller 
mindre opsvulmet, optil afsmalnende til et kort og bredt, kløvet næb. 
Frugtens form varierer 
adskillig, men arten er 
dog altid let kjendelig. 
Undertiden sees spor 
efter frugtens haarklæd- 
ning. 
Denne art træffes 
paafaldende ofte i torv- 
myrerne og synes tid- 
ligere at have været 
meget almindelig. 
Fossil er den af 
Stangeland og forf. 
funden i henved 50 
torvmyrer i det syd- 
lige Norge. Den findes 
baade østenfjelds og 
vestenfjelds og optræ- 
der i Torvbakmyr alle- 
rede i dvergbirkezonen, 
Levende: Alminde- 
E 5 Fig. 22. Kart over Carex Pseudocyperus’ udbredelse i 
lig gjennem hele landet Norge som fossil (+) og levende (@). 
til Østfinmarken. 
C. stellulata Good. (. echinata Auct., non Murr. Tavle 1, 
fig. 13. 
Utriculus noget fladtrykt, med en flad og en konveks side, fra en 
bredt æg-hjerteformet grund sammensnevret til et forlænget, skarpkantet, 
totandet næb. _ 
Er ikke tidligere angivet som fossil i Skandinavien. 
Fossil: Hornæsmyr, Gjervaagmyr og Fristadmyr i ekezonen, Søn- 
dre Volmerødmyr i granzonen. Valestrand, i prøve samlet af Gunnar 
Andersson. Kuformyr paa Andøen, 3 m. o. h. 
Levende: Almindelig gjennem hele landet til Østfinmarken. 
