160 JENS HOLMBOE, M.-N. KI. 
Levende: Almindelig gjennem hele landet, til og over birke- 
graendsen.] 
Salix glauca L. 
Blade, der fuldstændig stemmer overens med recente, er if. Blytt 
ikke sjeldne i birketuffen ved Leine, 
Levende: Almindelig i fjeldtrakter gjennem hele landet. 
S. herbacea L. Tavle 2, fig. 20—21. 
Meget smaa blade af denne art fandtes i mængde i sandlaget i 
bunden af Brøndmyr i Klep. De største blade er 7 mm. lange, hvad 
der afgjort tyder paa et arktisk klimat; hvor planten undtagelsesvis 
vokser i sydligere, resp. lavere, egne, optræder den under frodige, 
luksurierende former med indtil 20 å 25 mm. lange blade. — Alle blade 
er fint, men tydelig tandede; det maa derfor ansees som sikkert, at de 
tilhører denne art og ikke S. polaris Wahlenb., der i Sveriges Dryas- 
zone er den hyppigste af de to. 
Levende: Meget almindelig paa fjeldene gjennem hele landet, sjelden 
nedenfor naaletrærnes grændse. Dog stiger den undtagelsesvis, selv i 
den sydlige del af landet, ned til havets niveau. 
S. reticulata L. 
Blytt har fundet to blade i »Dryastuf« ved Leine. — Ved Brei- 
tvedt teglverk i Østre Aker (165 m. o. h.) har K. O. Bjørlykke i 
marint ler sammen med Mytilus edulis L., Macoma baltica L. og 
Anomia ephippium L. fundet aftryk af to blade, som han henfører til 
denne art. Skjønt jeg ikke har havt anledning til at undersøge de 
nævnte aftryk, kan jeg dog ikke tilbageholde den bemærkning, at løse 
bladaftryk i ler af S. reticulata let maa kunne forveksles med andre 
arter, saasom flere Salices, Arctostaphylos alpina (L.) Spreng., o. fl. — 
Rimeligvis til denne art hører videre et blad fra birkezonen i en myr 
paa Risø i Tromsø amt. | 
Levende: Almindelig i fjeldtrakter gjennem hele landet; i det nord- 
lige Norge, fra Ranen af, stiger den ned til havet. 
Corylus Avellana L. 
Ved skjæring af brændtorv og gravning af grofter træffes hassel- 
nødder meget ofte i de norske torvmyrer; paa grund af skallets faste 
bygning bevares de sædvanlig i let kjendelig tilstand. 
Tidlig møder man i literaturen spredte oplysninger om fund af 
hasselnødder i de løse jordlag, navnlig i torvmyrer. Allerede B. C. de 
Fine beretter i sin aar 1745 forfattede beskrivelse over Stavanger amt, 
