174 JENS HOLMBOE. M.-N. Kl. 
beskrivelse over Stavanger amt (1745) og andensteds i vor ældre topo- 
grafiske literatur. 
Foruden næver forekommer rodder, stammer, ved, grene, blade, 
rakler, rakleskjæl samt frugter med og uden vinger fossile i Norge; 
rester af en eller anden art træffes i de allerfleste myrer. Paa de i torv- 
myrerne opbevarede stammer er veddelene i de fleste tilfælde temmelig 
stærkt oplost; ofte er veden næsten fuldstændig forsvunden, medens den 
omgivende næver er vel vedligeholdt og med sin lyse farve stikker a 
mod torven, Derimod har jeg i en marin sandafleiring ved Filtvedt, 3 m. 
under den nuværende overflade og 5 m.o.h., seet store, vandret liggende 
birkestammer med forholdsvis vel vedligeholdt ved. Den største stamme 
var ikke mindre end 11,1 m. lang; den maalte ved rodhalsen 68 cm. 
og i den yderste ende 34 cm. i diameter. Ved bunden af Skotnæsmyr 
i Buksnæs, Lofoten, har jeg fundet en meget stor »valbirk«-kubbel, 
Af den kollektive art B. alba L. findes der i Norge som bekjendt 
et stort antal former, hvis systematiske værd og indbyrdes slægtskab 
endnu ikke paa langt nær er udredet, men som sædvanlig fordeles paa 
de to arter eller formgrupper B. *verrucosa Ehrh. og B. *odorata 
Bechst. Selv naar man har et stort levende materiale til sin raadighed, 
er det ofte vanskeligt at trække grændsen mellem disse arter, der er 
forbundne ved mellemformer af delvis hybrid natur. Og hvor der kun 
foreligger fragmentariske fossile rester, vil en helt sikker bestemmelse i 
de fleste tilfælde være umulig. 
Lettest turde bladene kunne bestemmes; især i gytje og myrdynd 
kan disse ofte findes i stor mængde. Men som alle torvmyrernes blad- 
rester er de yderst skjøre og vanskelige at konservere, og trods anvendt 
forsigtighed vil man gjerne ved hjemkomsten finde bladenes karak- 
teristiske rand og spids beskadiget. Og under feltarbeidet har man sjelden 
tid og sammenligningsmateriale nok til en betryggende bestemmelse. 
Fra rakleskjællenes form og frugtvingernes bredde har man hentet 
vigtige karakterer til adskillelsen af de to arter. Jeg har udført et stort 
antal maalinger og skitser af fossile rakleskjæl og frugter og sammen- 
lignet disse saavel med literaturen som med herbariemateriale og levende 
planter. Resultatet er, at endel skjæl og frugter med sikkerhed har 
kunnet bestemmes, medens den overveiende største del maatte lægges 
tilside som mere eller mindre tvivlsomme. Som fremholdt af Gunnar 
Andersson maa derfor i mange tilfælde kollektivnavnet benyttes. 
' Smlgn, F, C, Schübeler, Virid, Norv, I, p. 466. 
