202 JENS HOLMBOE. M.-N. Kl. 
En saadan »Dryas-zone« kjendes endnu ikke i Norge; vistnok er 
Dryas octopetala, som har givet zonen navn, funden et par steder 
i norske kvartærafleiringer, men hidtil kun i yngre lag, sammen med 
furu og alm. 
Ved de sidste aars undersøgelser er det dog godtgjort, at en 
udpræget arktisk vegetation har vokset nær isranden i lavlandet i det 
sydligste Norge paa en tid, da afsmeltningen af den sidste landis var 
lidet fremskreden. Beviset herfor giver de ovenfor beskrevne profiler 
fra Torvbakmyr i Vanse og Brøndmyr i Klep. I bundlagene af 
begge disse torvmyrer — i den første i og direkte ovenpaa moræneler, 
i den anden i sand af mere uviss oprindelse — er der paavist levninger 
af en vegetation, som viser stor lighed med den yngre del af den svenske 
Dryas-zone. Nylig har desuden G. E. Stangeland yderst kortfattet 
omtalt en forekomst i Klobbenmyr paa Frøiland i Time), der sand- 
synligvis maa sammenstilles med. de netop nævnte torvmyrer; men 
da han intet oplyser om lagfølgen, kan dette ikke med sikkerhed 
afgjøres. 
De fundne plantelevninger vidner om en fattig vegetation. Af trær 
eller større buske er ingen fundne, og af smaabuske forekommer kun: 
Betula nana (dvergbirk), 
Salix herbacea (fjeldmopil) og 
Empetrum nigrum (krækling). 
Gunnar Andersson har gjort opmærksom paa, at vand- og 
sumpvegetationen i Sverige har holdt sig med forholdsvis smaa for- 
andringer lige siden istiden”. Ganske samme forhold gjælder ogsaa hos 
os; allerede i denne fjerne tid var flere af vore almindeligste og mest 
udbredte vandplanter og sumpplanter indvandrede: 
Potamogeton natans, Batrachium sp. (hvid vandsoleie), 
Zannichellia polycarpa (i brakvand), | Comarum palustre (myrhat), 
Carex ampullacea, Myriophyllum spicatum, 
C. filiformis, Cicuta virosa (selsnæpe) og 
Scirpus lacustris (sjosiv), Menyanthes trifoliata (bukkeblad). 
Nymphaea alba (hvid vandlilje), 
Dvergbirkezonens flora synes at vise størst lighed med den vegeta- 
tion, der i nutiden findes i den øvre del af vidjebæltet paa vore fjelde, 
og som først i det arktiske Norge stiger ned til havets niveau. De 
fleste af dens arter er fundne fossile i den svenske Dryas-zone; Carex 
1 G, E. Stangeland, Undersøgelse af Myrprøver, 1900, p. 231. 
? Gunnar Andersson, Sv, växtv. hist, 2 uppl., p. 29. 
