1903. No. 2. PLANTERESTER I NORSKE TORVMYRER. 207 
samt vand- og sumpplanter som Najas marina, Carex Pseudocyperus 
og Cladium Mariscus. 
Ogsaa i det nordlige Norge er der paavist en furuzone, hvis vegeta- 
tion dog endnu er meget ufuldstændig kjendt. I den varmeste del af 
den postglaciale tid havde furuen en betydelig storre udbredelse end 
nu saavel paa Finmarkens indre fjeldvidder (A. Hagemann) som ude 
i skjærgaarden fra Vega (0. E. Holmboe), Dønnø, Solvær og Lurø 
(J. Rekstad) paa Helgeland til Ingo sydvest for Nordkap (Chr. Som- 
merfelt)!. Dog synes den ikke at have naaet ud til de ydre ger i 
Lofoten og Vesteraalen. I en afleiring ved Bodø, der maa henregnes 
til furuzonen, fandtes rester af 
Rubus idaeus (bringebær) og 
Prunus Padus (hæg), 
som ikke hidtil i det nordlige Norge er fundne i ældre afleiringer. 
E. Ekezonen. 
Efterhvert som klimatet blev mildere, indvandrede der flere kuld- 
skjære løvtrær, og der kom en tid, da disse indtog en langt mere frem- 
trædende plads i det sydlige Norges skoge end nu. Størst betydning 
for vegetationens udseende fik ekens indvandring; allerede Jap. Steen- 
strup kaldte det varmeste afsnit af den postglaciale tid i Danmark 
»Egeperioden«. 
Af betydning for fastsættelsen af ekens alder i det sydøstlige Norge 
er navnlig den ovenfor omtalte forekomst ved Bakke teglværk i Jarls- 
berg, hvor rester af ek er fundne i et planteforende lag under Ostraea- 
ler 35 m. o. h.?. Som fremholdt af W. C. Brøgger viser dette fund, 
at eken var indvandret til denne del af landet, inden den sidste tredjedel 
af landets samlede stigning havde fundet sted”. 
Omtrent samtidig med eken indvandrede: 
Fraxinus excelsior (ask), | Tika parvifolia (lind) samt maaske 
Acer platanoides (lon) og | Sorbus aucuparia (rogn). 
1 Smlgn. ovenfor, pag. 140—141. 
2 Smlgn, ovenfor, pag. 179. 
3 W, C, Brøgger, Nivaforandr, i Kristianiafeltet, p. 388, 
