212 JENS HOLMBOE. M.-N. Kl. 
aartusinder gjennemgaaet en forandring af ikke mindre indgribende art 
end i de østlandske skogdistrikter. 
Det har allerede længe været almindelig bekjendt, at der engang 
har vokset stor og væksterlig skog i de nu skogbare kystegne fra Lister 
og Jæderen til de nordligste landsdelel, Overalt, selv ude i skjær- 
gaarden, opgraver man af torvmyrerne stubber og stammer af furu og 
ek, ofte af mægtige dimensioner; men ogsaa udenfor torvmyrerne kan 
man paa Jæderen ikke sjelden i de faste jordlag paavise spor efter træ- 
rødder, der er helt bortraadnede, men hvis hulrum er udfyldt med 
mørktfarvede jernforbindelser, fin sand og ler o. 1.2. 
Det er for tiden neppe muligt sikkert at afgjøre, naar Vestlandets 
afskogning fandt sted. Peder Claussøn's skildring viser, at forholdene 
paa hans tid (1599) var omtrent som nu: »Saa er oc nogen anden 
Pladzer ude ved Haffsiden, som er Lister, Jederen, Karmesund etc. som 
iche er Schouff paa, oc haffuer dog for et Hundret Aar eller thou 
Hundret veret Schouff noch«?. Ganske paa samme maade vil man 
ogsaa i nutiden vide, at der for 150 aar siden fandtes store tømmer- 
furuer paa Grude i Klep*; dette viser, hvor farligt det er at stole 
paa traditionen, naar det gjælder at bedømme tidsafstande. Vistnok 
fremgaar det af historiske vidnesbyrd, at der endnu i sagatiden fandtes 
skog i enkelte nu skogløse strøg paa Vestlandet®; men der er neppe 
grund til at antage, at den største del af skogen er forsvunden efter 
den tid. At der i stenalderen fandtes mere skog end nu ude ved hav- 
kysten, synes at fremgaa af den store mængde trækul, som er funden 
sammen med stenaldersgjenstande ved Bore kirke paa Jæderen og ved 
Vespestad paa Bømmeløen 6. Sandsynligheden taler for, at skogen paa 
Vestlandet har havt sin største udbredelse og frodigste udvikling i den 
varmeste del af den postglaciale tid. 
Efterhvert som skogen svandt, udbredte lyngen sig. Røslyngen 
(Calluna vulgaris) er almindelig udbredt over den største del af Europa 
og mangler kun i de sydligste og østligste dele af vor verdensdel. Den 
har i Rusland en udpræget nordvestlig udbredelse og mangler ganske i 
Allerede Peder Claussen anfører (1599) som bevis herfor »dj mange Roder, som 
mand opgraffuer aff Jorden, saavelsom Stubber, naar mand graffuer Thørreffe, (Om 
Skouffue oc Thræ i Norrige, p. 126). 
2 M, A. Grude, Om Skovkultur, p. 8. 
3 Peder Claussøn, |, c., p. 126. 
4 Boye Strøm, Stavanger Amt, p. 232. 
5 Olaf Trygveson’s saga i Fornmanna Sögur, Kap. 261. Olaf den Hellige's saga, 
sammest., Kap. 43. — Cfr. A. Blytt, Indv. af Norg. Fl,, p. 320. 
6 Gabr. Gustafson, En stenalders boplads paa Jederen, — H. Schetelig, Et bosted 
fra stenalderen paa Bommeloen, 
