I a Nos 2. PLANTERESTER I NORSKE TORVMYRER. 213 
903 3 
de østlige og sydlige delel. Den forekommer ogsaa paa Azorerne, 
Færøerne og Island samt i det nordøstlige Nordamerika. Røslyngen 
har i Europa en afgjort vestlig udbredelse; i størst mængde forekommer 
den ved den europæiske Atlanterhavskyst. I Danmark, Nordtyskland 
og andensteds er Calluna den vigtigste hedeplante 2. 
I Vesttyskland og Danmark opbevares Calluna ofte i torvmyrerne, 
endog i betydelig dybde; i Schleswig-Holstein optraadte den allerede 
samtidig med furuen?, og i Danmark har nylig N. Hartz paavist den 
fleresteds i senglaciale afleiringer sammen med arktiske planter*. Paa 
Jylland var lyngheden efter G. F. L. Sarauw’s undersøgelser over jord- 
bundens beskaffenhed under gamle gravhøie udviklet omtrent i sin 
nuværende skikkelse i stenalderen og broncealderen5. I hele Sverige og 
det østlige Norge foreligger der ikke et eneste sikkert fund af fossil 
røslyng ældre end ung granzone®. Som ovenfor vist optraadte røs- 
lyngen i det sydvestlige Norge før den postglaciale sænknings maximum, 
og i de yngre torvmyrer er den ikke sjelden selv i dybtliggende lag 
og danner tildels torv. (Smlgn. pag. 30 og 189). Den danner her den 
yngste zone i torvmyrerne. 
Ved at sammenholde disse enkeltheder ledes man til den antagelse, 
at røslyngen i Norge er ældst i de sydvestlige kystegne, og at den 
herfra henimod nutiden har udbredt sig til de øvrige dele af landet. 
Da det efter Brøgger's undersøgelser er tvivlsomt, om der i det syd- 
vestlige Norge har været isfrit land under den sidste nedisning, synes 
det rimeligst, at den i postglacial tid er indvandret over havet. At 
røslyngen virkelig formaar at vandre over et havstykke af lignende 
bredde som Skagerrak mellem Jylland og Norges sydspids, har War- 
ming direkte iagttaget; han omtaler et tilfælde, hvor store mængder 
af frø og frugter netop af Calluna med vinden blev førte tværs over 
Kattegat fra Sverige til Jylland (mindst 120 km.)”. Ja Grisebach 
nævner endog røslyngen som den eneste blomsterplante, der maa antages 
at have vandret over Atlanterhavet fra Europa til Nordamerikas østkyst, 
hvor den som en sjeldenhed findes paa nogle faa steder paa New- 
Foundland og i de nærmestliggende stater 3. 
Fr. Th. Köppen, Geogr. Verb. d. Holzgew. des europ, Russlands. I, p. 538—543. 
P. Graebner, Die Heide Norddeutschlands. 
R. v. Fischer-Benzon, Die Moore der Provinz Schleswig-Holstein, p. 59. 
N, Hartz, Danmarks senglaciale Flora og Fauna, 
G, F, L. Sarauw, Lyngheden i Oldtiden, 
Gunnar Andersson, Sv. växtv, hist, 2 uppl., p. 119. 
E. Warming, Grønlands Vegetation, p. 207. 
A. Grisebach, Die Vegetation der Erde. Zweite Auflage, I, p. 230. 
= op. 
oa ao u 
