1903. No. 3. FLORAEN I LISTER OG MANDALS AMT. 9 
vidner om et ikke ringe kjendskab til landets vegetation. Samtidig med 
biskop Gunnerus i Throndhjem, der saa levende interesserede sig for 
naturstudiet, havde ogsaa Kr.sands stift i biskop Dr. Jens Christian 
Spidberg en mand, der var besjælet af den samme iver. Han blev 
1721 stiftsprovst i Kr.sand, 1759 biskop og døde 1762. Han siger selv, 
at han i Kr.sands stift har observeret ,omnia ad historiam naturalem 
spectantia“ og senere ordnet det indsamlede materiale til en norsk 
naturhistorie. Men der synes at hvile en uheldig skjæbne over alle 
naturhistorier, der kunde have interesse for distriktet; thi ved ildebranden 
i Kr.sand 1734 mistede han alle sine manuskripter og samlinger samt 
et bibliotek paa 6000 bind. Blandt manuskripterne var ogsaa en beskri- 
velse over Kr.sands kjøbstad. »Han havde intet tilbage uden hvad 
hukommelsen kunde bevare, og hvad han siden havde observeret.« Den 
lærde Gram skrev til Norges statholder grev Rantzau, at provst Spidberg, 
som var den eneste norske, der var bekvem til at skrive Norges natur- 
historie, burde, hvis han ikke var præst, have en pension for at reise hele 
Norge igjennem paa langs og tvers og i alle kroge gjøre observationer.« 
Det var paa Spidbergs tid, at Linné (død 1778) udfoldede sin virk- 
somhed, der havde en saa indgribende indflydelse paa botanikens stilling 
rundt om i Europa og gjorde denne videnskab i særlig grad populær; 
ogsaa i Norge lagde flere sig efter botaniske studier, især blandt præsterne, 
som ialmindelighed opmuntredes dertil af autoriteterne i Kjøbenhavn. 
Som botaniske professorer i Kjøbenhavn virkede ogsaa i denne tid og til 
aarhundredets slut flere berømte mænd, der i sin videnskab stod paa 
høide med sin tid, af hvilke kun skal nævnes Oeder og Vahl. Den første 
paabegyndte udgivelsen af Flora damica, der ogsaa omfattede norske 
planter, og hvis udgivelse ikke alene gav anledning til botaniske reiser i 
Norge, udveksling af breve og planter og stiftelse af personlige bekjendt- 
skaber mellem botanikens dyrkere i de to lande, men ogsaa gjorde, at 
Norges flora blev mere og mere gjenstand for opmærksomhed. 
Hvad det her omhandlede distrikt angaar, kan det dog ikke siges at 
være bleven synderlig paaagtet. Det vides, at professor Oeder i 1757 
bereiste Kr.sands stift paa søsiden, samt Hekfjeld og Telemarken. Han 
har altsaa botaniseret inden amtets grændser, men jeg kjender ikke nær- 
mere til, hverken hvor han har opholdt sig, eller hvilket udbytte han har 
havt. I de af ham udgivne fascikler af Flora damica kan det ikke sees, 
at nogen af de i trakten optrædende karakteristiske arter har været funden, 
eller at noget hensyn er taget til dens vegetation. 
Man ser saaledes, at der svæver et fuldstændigt mørke over, hvad 
der er udrettet i distriktet indtil det nittende aarhundredes begyndelse, 
