1903. No. 3 FLORAEN I LISTER OG MANDALS AMT. II 
Ligeledes er det paafaldende, at en enkelt mand med datidens hjælpe- 
midler har været istand til ved siden af sine mange embedsforretninger 
at kunne faa udforsket distriktet saapas nøie. Man skulde tro, at hans 
undersøgelser muligvis kan have støttet sig til og være bygget paa ældre 
overleveringer fra Spidberg eller andre; men som tidligere meddelt har 
det ikke været muligt at bringe noget saadant for dagen. En samtidig 
hjælper har han dog havt i daværende skolelærer i Kr.sand Klungeland, 
der senere blev klokker i Oslo. Baade han og en anden kollega Baun 
blev af Engelhart undervist i botanik, vistnok i den hensigt at gjøre 
istand herbarier over omegnens planter. Flor, der roser Klungelands 
plantekjendskab, beretter, at denne fik solgt 25 herbarier, hvert indehol- 
dende 450 arter, hvoraf 5 stykker til selskabet for Norges vel. Ogsaa 
han streifede meget om paa ekskursioner i omegnen og har bragt for 
lyset mange af distriktets sjeldnere planter. Man vil derfor finde hans 
navn mange gange nævnt saavel hos Hornemann som i BI. N. Fl. som 
hjemmelsmand for forekomsten af ved Kr.sand fundne planter. Mærke- 
ligere er det, at Engelhart næsten ikke er nævnt og i det hele synes at 
være lidet kjendt blandt efterslægtens botanikere. Professor M. N. Blytt, 
der som yngre mand i 1829 foretog en stipendiereise til disse trakter, 
synes ikke at have havt det ringeste kjendskab til, hvad der var gjort 
tidligere, uden hvad der var angivet hos Hornemann; han fik, efterat 
reisen var foretaget, anledning til at gjennemgaa Klungelands herbarium 
og har deraf optegnet endel plantefindesteder som tillæg til sin reise- 
indberetning. Engelhart var i 1822 vistnok allerede forflyttet til Danmark, 
men at hans virksomhed alt da skulde være glemt, er besynderligt. At 
Blytt, da første bind af N. Fl. blev skrevet, heller ikke ansaa Engelhart 
som opdager af flerheden af de fra Kr.sand omtalte sjeldnere arter, kan 
sees dels deraf, at kun Klungelands navn er nævnt og dels af udtryk som 
»Klungeland, der botaniserede sammen med en provst Engelhart« og 
lignende. I de senere to bind, der blev udgivne af professor A. Blytt 
efter faderens optegnelser, er flere af de ældre fund feilagtig tillagt 
faderen. 
Det vil heraf forstaaes, at det nu er vanskeligt, ja umuligt at faa rede 
paa, hvem af de to der først har opdaget planten i distriktet eller paa 
vedkommende lokalitet. Klungelands datter, som jeg har talt med om 
sagen, var heller ikke istand til at give nærmere oplysninger. Det kan 
maaske tænkes, at Engelhart, der var bekjendt for sin store distraktion, 
af sine samtidige er bleven anseet som en mindre paalidelig hjemmels- 
mand, og at man derfor heller valgte en, til hvis udtalelser man ikke 
havde nogen grund at nære mistro. Naar jeg i efterfølgende fortegnelse 
