1903. No. 3. FLORAEN I LISTER OG MANDALS AMT. 21 
og nøgne og gjør et mindre indbydende indtryk paa den, der nærmer 
sig fra søen af; ikke destomindre hører strandklipperne fra Mandal 
østover blandt de for botanikeren interessanteste steder paa kysten. Det 
lille Hartmark sogn ligner Halsaa, hvad naturbeskaffenhed angaar; dog er 
en betydelig del af arealet optaget af et par større indsøer. 
Holme nordenfor Halsaa gjennemskjæres i sin hele længde af Mandals- 
elven, og de paa dalens sider beliggende fjelde gjennemfures atter af 
flere sidedale. Da heller ikke dette sogn direkte berører seen, var det, 
som tidligere omtalt, ikke oprindelig tænkt at skulle medtages, hvorfor 
det ved undersøgelsen af trakten er bleven negligeret. 
Søndre Undal støder mod vest til Halsaa. Fra søen trænger to 
temmelig dybe fjorde ind i sognet, Snigfjorden og Syrdalsfjorden. I den 
første af disse udmunder Undalselven, der løber midt gjennem sognet. 
Fjeldene paa dalens sider naar i dets nordlige del en høide af 300 meter 
og derover; denne forholdsvis ringe høide er dog tilstrækkelig til at 
bevirke, at fjeldvidderne allerede her begynder at antage det høifjeldsagtige 
udseende, som især længere vestover bliver endnu mere iøinefaldende. 
Ogsaa i Syrdalsfjorden udmunder en elv, der kommer fra det over 5 
kilometer lange Tarvand, der er en af de største indsøer paa denne 
del af kysten. 
Forlader vi Undal og reiser vestover, vil vi bemærke, at kysten fra 
nu af faar en anden karakter derved, at fjordene, som hidtil har været 
ubetydelige, afløses af trange, dybe indskjæringer, der trænger sig næsten 
et par mil ind i landet; herved dannes, som tidligere berørt, en række 
halvøer, der omsluttes saaledes af fjordene og deres forgreninger, at de 
kun ved smale eid staar i forbindelse med fastlandet. 
Den østligste af disse større halvøer er Lindesneshalvøen, der udgjør 
en stor del af Spangereid sogn. Halvøen begrændses paa østsiden af det 
aabne hav, men paa vestsiden skilles den fra Austadhalvøen ved den 14 
kilometer lange Gronfjord, der atter ved et trangt sund, Jaasund, staar i 
forbindelse med den smale indsøagtige Lenefjord, der i nordlig retning 
trænger 10 kilometer ind i landet. Mellem Lenefjordens sydende og en 
mod nord gaaende bugt paa halvøens vestside har man det lave sandede 
Spangereid, hvorefter sognet har sit navn. Halvøen, hvis sydligste spids 
er Lindesnes, er bjergfuld og frembyder lidet af botanisk interesse, hvor- 
imod selve eidet har sine eiendommeligheder. 
Den næste halvø Austad ligger mellem den før nævnte Grønfjord 
med Lenefjord og den 10 kilometer lange Rosfjord, paa hvis østlige side 
ogsaa sognet har en smal strimmel. Halvøen er som de andre opfyldt af 
fjelde, ganske lave aaser, der ofte er dækket af lovskov, saa hele egnen 
