28 R. E. FRIDTZ. M.-N. Kl. 
Oversigt over planternes udbredelse paa 
de forskjellige lokaliteter. 
Heierne. 
Tidligere er gjort opmærksom paa, at en stor del af det her behand- 
lede omraade optages af fjeldmasser, der i regelen er ganske lave, men 
tiltager i høide, eftersom man kommer vestover. Kun inde i fjordbundene 
hæver landet sig noget mere uden dog nogensinde at erholde karakteren 
af høifjeld. Store arealer af disse fjeldstrækninger kommer ind under 
begrebet heier, naar ordet bruges i den sædvanlige betydning om afrun- 
dede, skovbare fjeld, der er dannet af haardere bergarter og derfor man- 
gengang er ganske snaue. De danner ofte ovenpaa store fjeldmarker, 
hvor lyngstrækningerne kun er afbrudt af heimyrer og mindre eller 
større fjeldvand. I distriktet selv forbinder man med begrebet hei ikke 
altid tanken paa træløshed og skovbarhed; ordet betyder i det hele taget 
kun udyrkede og ubeboede fjeldpartier, der meget vel kan være dækket 
med skov. Trælese strækninger vil dog i regelen findes øverst paa alle 
fjeld, der ikke har høiere i nærheden, som kan give beskyttelse; thi det 
vestlandske haarde stormveir er ligesaa farligt for plantevæksten som 
polartrakternes kulde og sne. 
Bergarten i disse heier kan være forskjellig; den kan bestaa af gneis, 
granit eller gabro, som, da deres kemiske sammensætning er forskjellig, 
ikke vil give de samme forvitringsprodukter. De er dog her i distriktet 
hinanden lige deri, at de næringsemner, de bringe planterne, er meget faa, 
og naar hertil kommer, at de alle omtrent lige vanskeligt opsmuldres, vil 
dette kunne forklare, at jeg meget sjelden har kunnet paavise eiendom- 
meligheder ved vegetationen, som jeg udelukkende har turdet skrive paa 
bergartens regning. Jeg skulde dog tro, at artsantallet er størst, hvor 
gneisen raader, mindst paa gabroen. Denne regel har dog mange und- 
tagelser; saaledes staar Hitterø, der bestaar af gabro, hvad rigdom paa 
arter angaar, betragteligt over Nes, hvor grunden hovedsagelig er gneis. 
Hellerikke individantallet, frodigheden, har jeg fundet at staa i noget direkte 
afhængighedsforhold til de optrædende bergarter; de andre naturforhold 
synes at veie endnu mere. Hvad gneisen angaar, har lagenes stilling en 
stor betydning; hvor disse ligger parallel med overfladen, er fjeldet i 
regelen snaut, hvorimod vegetationen ofte er meget rig paa saadanne 
steder, hvor lagene er overskaarne, 
