30 R. E. FRIDTZ. M.-N. Kl. 
Myrtillus nigra, Equisetum silvaticum, en og anden forkrøblet furu- eller 
enerbusk, Vacciniwn vitis idea, Empetrum og nogle faa lignende. 
Under brattere opstigende fjeldknauser finder man ofte i heierne større 
eller mindre grusbakker, bedækkede med spredte stenblokker. Hvis ikke 
lyngen ogsaa har taget dem i besiddelse, vil man her, hvis fugtigheds- og 
jordbundsforholdene tillader det, finde en lidt mere afvekslende plantevæxt, 
idet foruden flere af de tidligere nævnte planter, ogsaa andre, der er lidt 
mere fordringsfulde slutter sig til. Blandt dem, der næsten altid vil findes 
paa saadanne steder i heierne, kan nævnes Pteris aquilina, Veronica 
officinalis, Fragaria vesca, Hieracium Pilosella, Hypochæris radicata, 
nu og da Molinia cerulea, Polygala, Lotus, Anthoxantum og en og 
anden af de almindeligste græsarter. Forkreblede buske af furu, ener, 
rogn eller asp optræder ogsaa enkeltvis nu og da, ligesom man ikke saa 
sjelden finder Digitalis purpurea i disse omgivelser. Ved sin friskere 
grønne farve vil slige steder give sig tilkjende paa længere afstand; øges 
deres antal, og optræder krat og træer i rigeligere mængde, forsvinder 
heikarakteren, og overgang dannes til de skovbevoksede aaser, hvorpaa 
især amtets østlige del frembyder saamange eksempler. 
Endnu bør omtales en i heierne oftere optrædende dannelse, der 
staar paa grændsen mellem myr og tørt land, og som fremkommer der- 
ved, at jordbunden er grund, men ujevn og stundom noget tuet. Ved 
regnveir fyldes fordybningerne med vand, men efter kort tids forløb er 
atter det hele ganske tørt. Paa saadanne steder vil man finde lyng- 
formationens vækster sammen med vand- og myrplanter i den inderligste 
forening. Lyngen pleier ogsaa her at være den dominerende, men iblandt 
den vil man finde tuer af Eriophorum vaginatum og angustifolia, Scir- 
pus palustris, Molinia cerulea, Vaccinium uliginosum, Erica Tetralix, 
Rhyncospora alba, Orchis maculata, Narthecium ossifragum for at 
nævne de mest iøinefaldende. Myrplanterne optræder altid paa saadanne 
steder spredt, uden for nogen enkelts vedkommende at danne tættere 
bevoksninger, og det samme gjør de faa andre vækster, man her vil 
træffe paa. Stederne er yderst ensformige, og kun som en undtagelse 
træffer man nogen sjeldnere plante paa disse lyngmyrer, som optager en 
ikke ubetydelig del af heiernes areal. Blir fugtigheden større, gaar de 
over til heimyrer, der nedenfor skal omtales. 
Heimyrer. Under denne betegnelse har jeg indbefattet de myr- 
strækninger, der befinder sig i omgivelser, som de ovenfor beskrevne. 
Høiden over havet kan være hoist forskjellig, men deres udseende og 
plantevækst synes ikke synderligt at være afhængig deraf, da kun paa 
faa punkter høiden over havet er saa stor, at den kan udøve nogen | 
