32 R. E. FRIDTZ. M.-N. Kl. 
mellem dem og heimyrene væsentlig bestaar i de førstnævntes rigere 
vegetation. 
Heivandene, Indsoer og tjern i heierne har det tilfælles med fjeld- 
vandene over hele landet, at vegetationen ved deres breder og paa deres 
bund er meget fattig. Kyststrækningens heier er i regelen vel forsynet 
med vandsamlinger; i smaadalene ligger de ofte i række forenede ved en 
bæk og adskilte ved mellemliggende myrstrækninger, og oppe paa hei- 
fladerne som runde kulper midt i myrene. De større indsøer har i 
regelen renere breder og kun nogen plantevækst i de grundere bugter. 
Paa bunden vokser Jsoëles echinospora og ude i vandet Potamogeton 
natans, Lobelia Dortmanna, Menyanthes trifoliata, Carex ampullacea, 
Equisetum fluviatile, Myriophyllum alternifolia, Utricularia intermedia, 
der næsten altid er steril, samt Sparganiumarter. De nævnte planter er 
alle funden i fjeldvandene, men findes ikke ofte alle samlede i samme 
vand, saaledes som tilfældet gjerne er i slettelandets indsøer; ofte er 
bunden fuldstændigt blottet for høiere planter, ja tilsyneladende for al 
vegetation. Brederne er, hvis de bestaar af fjeld, ofte aldeles nøgne; 
er det myrbreder, er de bevokste med de almindelige myrplanter, saasom 
Myrica gale, Molinia, Aira cæspitosa, Rhyncosporaarterne, Comarum 
palustre, Juncus filiformis, Carex stellulata, irrigua og canescens og 
Menyanthes trifoliata; er de endelig sandige eller grusede, vil man 
kunne finde Ranunculus flammula, Juncus articulatus, buffonius og 
supinus og lignende. Netop de samme planter vil man ogsaa finde i og 
ved de mange sagteflydende smaabække, der gjennemskjærer myrene, 
ofte taber sig i disse, og atter samler sig ved myrens nedre ende. De 
øvrige vandlob i heierne savner næsten helt og holdent bundvegetation, 
hvorimod der gjerne paa deres breder er en smal grøn rand, hvor de 
ovenfor nævnte myrplanter findes noget tættere samlet. 
Man vil af denne kortfattede oversigt se, at de egentlige heier op- 
viser et meget ringe artsantal af xerophile planter, at man paa heimyrene 
vil finde et ikke saa lidet antal repræsentanter for den hydrophile atlan- 
tiske flora, men at ingen af de for distriktet særegne arter tilhører disse 
formationer. 
