6 R. E. FRIDTZ. M.-N. Kl. 
Or 
alm, optræder i saa stor mængde samlet, at de nogensinde kan siges at 
danne skove. Rognen er af disse den almindeligste og vokser paa lig- 
nende steder som hasselen. Alle de andre er forholdsvis sjelden og vil 
enten træffes enkeltvis i skovene eller indbyrdes og sammen med de 
skovdannende træer danne blandede skove eller krat, hvori de selv udgjør 
en væsentlig bestanddel. Særlig vil man finde dem i urerne og paa 
kystklipperne. Den plantevækst, som findes i deres selskab, vil senere 
blive omtalt. Om løvtræerne i sin helhed kan bemærkes, at de her i 
distriktet overveiende antager form af buske, medens større enstammede 
træer mere hører til undtagelserne. 
Skovbevokste fjeld forekommer i langt større udstrækning i de 
østlige end i de vestlige dele af amtet, hvor der gjerne kun findes skov 
i lierne og paa fjeldenes nedre partier. I de østlige egne pleier ogsaa 
de øverste flader at være træløse, hvis fjeldene har nogen større høide 
eller er i særlig grad udsat for stormens virkninger. De vil dog straks, 
selv i sine øvre partier, adskille sig fra de vestlandske heier derved, at 
selv den mindste smaadal eller afsats, hvor der findes noget ly for vinden, 
er bevokset med træer eller krat, under hvis beskyttelse andre arter ogsaa 
kan trives. Ogsaa mosvegetationen i skovbunden er paa grund af skygge 
og jevnere fugtighed mere udviklet. Paa fjeldhylder, og hvor skoven er 
mere aaben, især i fjeldenes lavere partier, vil man ofte finde smaa 
græsvolde, der, hvis de ligger i solen, og fugtigheden er passende, ved 
sin friske grønne farve og frodige plantevækst danner en behagelig afveks- 
ling i skovens ensformighed. Furu med noget iblandet asp, birk og ener 
danner ialmindelighed skovbestanden i fjeldene, og jo mere ujevn deres 
overflade er, jo mere fremtrædende bliver de tilblandede træer; paa 
lavere fjeld og især nær kysten vil man kunne finde egen som det domi- 
nerende træ, medens furuen træder tilbage. En for denne slags skove 
eiendommelig vegetation kan neppe paavises. I furuskovene gjenfindes 
de for disse skove almindeligt optrædende arter; lyngen, der ellers er 
den eneraadende paa fjeldene, træder her tilbage og giver ofte plads for 
Myrtillus nigra. Er skoven aabnere, finder man myr- eller engplanter 
og i de mindre kløfter eller paa afsatser en eller anden repræsentant for 
urernes og liernes flora; disse kan ogsaa træffes enkeltvis nede i selve 
skovbunden. Endelig har man i fjeldrevnerne paa varme solaabne steder 
især i egeskovene en hel del af de vækster, der ogsaa ellers pleier at 
pryde fjeldsiderne f. eks. arter af Sedum, Veronica, Viola, Scleranthus, 
Poa, Festuca, Polypodium, Woodsia, Hypericum, Asplenium, Epilobium, 
Geranium og lignende. Da opregningen saaledes væsentlig vil blive en 
gjentagelse af arter, der nævnes fra andre lokaliteter, skal her kun med- 
