44 R. E. FRIDTZ. M.-N. KI. 
bidrage til opklaring af endnu uløste spørgsmaal vedrørende tiden og 
veien for floraens indvandring. I den specielle plantefortegnelse har jeg 
fremsat en og anden bemærkning om de enkelte arters forekomst eller 
fraværelse ved strandene, men som tidligere berørt, er de optegnelser, 
jeg har gjort, baade for faatallige og mangelfulde til deraf at kunne drage 
slutninger hverken i den ene eller anden retning. 
Seet fra søen synes landet at være fuldstændigt goldt og nøgent; 
man opdager paa de afrundede graa fjeld ikke en eneste grøn plet; alt 
er graat i graat. Kommer man landet nærmere, vil man dog finde, at de 
ikke er saa aldeles blottet for vegetation, som det paa afstand har ud- 
seende af. Uden nærmere kjendskab til forholdene vil man ogsaa faa 
det samme indtryk af vore høifjeld; ogsaa de ser paa afstand meget uind- 
bydende ud, medens de paa nærmere hold ofte kan opvise en meget rig 
plantevækst. Selv ude paa nøgne holmer langt ude i søen har jeg 
kunnet optegne 50—100 fanerogame arter. 
Strandene dannes dels af fast fjeld, dels af løse masser, sand, grus, 
sten, ler og dynd. Den del,'som bestaar af løst materiale, indtager dog 
kun en brøkdel af den lange strandlinje; den betydeligste del af stranden 
fremkommer ved, at fjeldet gaar lige ud i søen. For plantevæksten er 
det af overmaade stor betydning, ikke alene af hvilket materiale stranden 
er dannet, men ogsaa hvordan overfladens form er, og hvilken beskaf- 
fenhed, heldning mod horisonten og retning mod havet eller de herskende 
vinde den har. Strandene maa derfor frembyde en mangfoldighed af 
vekslende lokaliteter, der atter forøges, naar man betænker den rolle, 
som deres fugtighedsforhold og mere eller mindre beskyttede beliggenhed 
spiller. 
Fjeldene ved søen er meget ofte fuldstændig lig de heier, der træffes 
indenfor; jo længere de ligger ude i havet, jo mere afrundet og afskuret 
pleier de at være. Den væsentligste del af deres vegetation er ogsaa 
den samme som indlandsheiernes; man vil saaledes se, at lyngen, kræk- 
lingen og lignende heiplanter har en meget stor udbredelse. Paa de mod 
søen vendende sider er dog lyngen ikke saa fremtrædende som ellers; 
thi man vil her gjerne se store nøgne flader, der ofte ikke engang er 
bevokste med mos eller lav. Men findes der paa disse snaufjeld den 
mindste revne, afsats eller fordybning i fjeldsiden, vil denne altid være 
optaget af enkeltvis eller gruppevis voksende strandplanter, f. eks. Armeria 
maritima, Plantago maritima, Agrostis alba, Festuca ovina og rubra, 
Atriplex hastata, Sagina procumbens, Silene maritima, Sedum anglicum 
og acre, Arctostaphylos uva wrsi og lignende. I fjeldsprækker i saa- 
danne nøgne klipper er ogsaa Asplenium adianthun nigrum, Breynii og 
