1903. No. 3.  FLORAEN I LISTER OG MANDALS AMT. 45 
ruta muraria, Cochlearia danica, Allium oleraceum, Rhodiola rosea og 
Sagina saxatilis funden. Ligger fjeldet ikke altfor udsat for havet; vil 
man næsten altid bemærke smaa forkreblede buske af furu, asp, birk eller 
rogn, ofte med sine grene presset mod fjeldet, og som har fundet plads 
for sine rødder i sprækker saa ubetydelige, at de kun paa nært hold kan 
opdages. 
Disse øde og plantefattige strande og strandheier optager en meget 
stor del af kystlinjen og giver denne paa lange stykker et graat og goldt 
udseende. Hvad der derimod ikke altid viser sig tydeligt, før man be- 
finder sig lige i nærheden, er de kløfter, skar, afsatser og fordybninger, 
der med længere eller kortere mellemrum ligesom skjuler sig i fjeldmassen 
og kun paa nært hold forraader sig ved sin friske grønne farve. De er 
ofte fyldt med sand og jord, og omend deres udstrækning ikke er mange 
kvadratmeter, har de dog ikke saa faa planter at opvise. Ligeledes vil 
man ogsaa mellem de stene, der somoftest findes ved klippernes fod, 
finde det sparsomme grus optaget af strandplanter. Man kan derfor ved 
at følge en tilsyneladende aldeles blankskuret kyst et kortere stykke 
mærke sig flere plantearter end paa steder, hvor efter det ydre at dømme 
floraen skulde være langt rigere. De planter, som holder til her, er væ- 
sentlig de samme, som ogsaa findes paa bare fjeld i de indenfor liggende 
strøg. Af mere haardføre strandplanter bør her nævnes Cochlearia 
officinalis, Elymus arenarius, Potentilla anserina, Juncus Gerardi, 
tlaux maritima, Triticum repens, Rumex crispus og Sonchus arvensis. 
Er bergarten saaledes beskaffen, at den lettere forvitrer, vil disse 
ujevnheder blive baade hyppigere og af betydeligere storrelse; man vil 
træffe bredere fjeldskar, delvis fyldt med sterre grusmasser, afsatser, der 
bærer smaa græsvolde, og ved foden af klipperne mangengang en rand 
af lost materiale, sand eller stenblokker. Befinder saadanne steder sig i 
skygge eller inde i fjordbundene, vil skovene, szerlig furuskoven, faa over- 
haand, og man har lier, der i alt væsentligt ligner de fjernere fra kysten 
liggende skovlier. Hvis de derimod vender mod solen, vil de, der ligger 
yderst ude mod havet, gjerne være bedækket med lavere krat, medens 
de, der ligger paa lunere steder, i regelen er optagen af rigt blandet løv- 
skov af omtrent samme sammensætning som den, vi kjender fra indlandets 
urer. Ogsaa hele den øvrige plantevækst faar et lignende preg, men 
udmærker sig dog ved adskillige for strandregionen særegne arter. De 
omtalte krat bestaar væsentligst af Betula odorata, Populus tremula, 
Prunus spinosa, Cratægus monogyna, Pyrus Malus, Coryllus avellana 
Sorbus aucuparia, aria og hybrida, Almus glutinosa, Quercus pedun- 
culata, hvortil kommer Rosa canina og villosa, Rubus fruticosus, Radula 
