1903. No. 3.  FLORAEN I LISTER OG MANDALS AMT. 51 
perfoliatus, Limosella aquatica samt flere arter Characeer er hovedsagelig 
her funden i brakvand. 
Eiendommelige er de smaa laguner, der er fremkommen ved, at sand- 
flugten har tilstoppet Aasenbækken paa Lister, saa at den ikke naar 
havet, men løber ud i dem. Selv har de intet aflob, men vil, da de 
ligger saa lavt, ved høivande fyldes med søvand. Da jeg sidst besøgte 
stedet, var deres vand stærkt kalkholdigt, saa at Potamogetonarterne var 
overtrukket med et tykt lag, som jeg først troede var sand, men som 
ved analyse viste sig at være næsten ren kulsur kalk. Saavel i lagunerne 
som i bækken findes flere i trakten sjeldnere planter, som man ikke skulde 
vente midt i sanden, f. eks. Batrachium peltatum, Pilularia globulifera 
og de ovenfor nævnte Potamogetonarter. 
Øerne. 
Fra Farsund til amtets estgrendse strækker sig langs kysten en række 
øer, der om end ikke saa talrige eller saa store som mange andre steder 
i landet, dog har en ikke ringe betydning som beskyttelse for den inden- 
forliggende kyst. Samtlige oer er bjergfulde med forholdsvis smaa op- 
dyrkede pletter. Fjeldenes høide er i regelen ringe og lavere end kyst- 
fjeldenes, og deres geologiske bygning og naturlige forhold er ganske de 
samme som landets indenfor; dette gjælder især de større øer samt saa- 
danne, der kun ved trange sund er adskilt fra fastlandet. Man vil derfor 
paa eerne finde igjen fuldkommen lignende lokaliteter som paa land, un- 
dertiden med samme plantevækst, men ogsaa, især paa de ydre øer, 
optagen af en, der er ganske forskjellig fra den, man finder paa tilsva- 
rende steder inde i landet. I almindelighed vil dog øernes flora i det 
hele falde sammen med strandenes, ja for de mindre øers vedkommende 
kunde man betragte hele øen som bare strand, da havets virkning spores 
længere ind paa øerne, end det i regelen gjør andetsteds. 
Det er mest blot de større øer, der er beboet og opdyrket; de fleste 
anvendes kun som havnegang for kreaturene, især for faar. Tidligt om 
vaaren slippes store mængder af de sidstnævnte ud paa holmerne og 
smaagerne, og de faar nu sommeren over nære sig, som de bedst kan, 
vistnok ofte for en stor del af tang. Man vil derfor mangen gang finde 
saadanne øer og holmer i den grad afgnavede, at der bogstaveligt ikke 
findes saa store stumper igjen af græsarter og halvgræs, at de kan be- 
stemmes. Denne beitning aar efter aar har vistnok havt en ikke ringe 
