52 R. E. FRIDTZ. 
M.-N. Kl. 
betydning for sammensætningen af deres vegetation, da kun fleraarige 
planter har nogen udsigt til at holde sig; de enaarige bliver afspist gang 
efter gang, uden at de faar anledning til at sætte frø. Ligger de desuden 
i særlig grad ubeskyttede, saa planterne ogsaa har havstormene og ugun- 
stige sneforhold om vinteren at kjæmpe med, kan vegetationen være i 
høi grad sparsom. Hvor ikke snaufjeldet stikker frem, bliver lyngen 
ganske dominerende; hist og her i fjeldsprækker sees Festuca ovina, 
Aira flexuosa og Nardus stricta og af blomstrende planter Campanula 
rotundifolia, Arctostaphylos officinalis, Empetrum nigrum, Hieracium 
pilosella, Vaccinium og Myrtillusarterne. Nede i stranden vil man finde 
Potentilla anserina, Armeria maritima, Elymus arenarius, Agrostis alba, 
Atriplex hastata, Silene maritima og rupestris, Sedum acre og anglicum. 
Artsantallet har paa mindre ubeboede ger, hvor optelling har fundet 
sted, gjerne dreiet sig om 50—150 arter, og af disse har ofte en eller 
anden art været særegen for gen, idet den har manglet paa de omliggende. 
Herpaa er i den specielle fortegnelse nævnt flere eksempler. 
Er øen beboet, vil sædvanligt enkelte dele af den være fredet, og 
her vil man da ofte finde steder, som for botanikeren er ret indbydende. 
Med Jlex aquifolium følger gjerne en hel del andre planter, og arts- 
antallet kan paa selv mindre øer gaa op til 200—300 arter. 
Paa øerne har jeg ialt optegnet 452 arter, som med sikkerhed fundne; 
dette tal vil dog ved nærmere undersøgelse ikke saa lidet kunne forøges. 
En eiendommelighed, der forøvrigt ikke er saa vanskelig at forklare, er 
den store lighed, der findes mellem samtlige øers vegetation, og den der 
er tilstede i amtets vestlige del, i Flekkefjords omegn. Ikke alene er 
artsantallet omtrent det samme, men ogsaa familierne og det antal arter, 
hvormed hver af disse optræder. Dette maa skrive sig fra, at de vestlige 
egnes flora er mere insulær end de østlige, eller at havklimaets virkning 
i den vestlige del af distriktet strækker sig længere ind i landet end 
østenfor Lindesnes. 
Skovens optræden paa øerne er ikke saa let at gjøre rede for, da 
jeg flere gange har iagttaget, at af to smaaøer, der laa ved siden af hin- 
anden, har den ene været bedækket med frodig furuskov, medens den 
anden har været fuldstændig træbar. I det hele findes skov kun paa de 
større øer og dem, der ligger lige inde under land. Paa de øvrige findes 
i regelen kun mindre krat af levskov eller enkeltstaaende forkrøblede 
buske. Her som paa fastlandet følges skovtræerne af en hel del andre 
planter, der vanskelig kan trives uden deres beskyttelse; som saadanne 
kunde nævnes adskillige engplanter. 
