1903. No. 3. FLORAEN I LISTER OG MANDALS AMT. 65 
Vandse er det sogn inden Farsunds omegn, der baade er det bedst 
undersøgte, og som er rigest paa planter, idet man herfra kjender 523 
arter. Sognets nordlige del optages for en stor del af afrundede skov- 
bare aaser, hvor bergarten hovedsagelig er gabro og søndenfor denne et 
belte med grundfjeld. Fanerogamvegetationen i denne del frembyder 
mindre af interesse i forhold til det flade Listers mange eiendommelig- 
heder. Da disse lokaliteter andetsteds vil blive nærmere omhandlet, hid- 
sættes her kun endel af de planter, man her træffer paa: Psamma are- 
maria, Triticum junceum, Thalictrum minus, Corynephorus camescens, 
Lathyrus maritimus, Radiola linoides, Eryngium maritimum, Salsola 
Kali, Carex arenaria er samtlige ganske almindeligt udbredte; men ogsaa 
andre som Juncus balticus, Allium scorodoprasum, Rumex hydrolapathum, 
Polygonum Raji, Bidens cernua, Catabrosa aquatica, Glyceria aquatica, 
Batrachium peltatum, Draba incana, Lepigonum marinum, Stellaria 
crassifolia og Holostea, Botrychum Lunaria, Malaxis paludosa, Carex 
incurva, Hymenophyllum unilaterale, Cicuta virosa og Pilularia globuli- 
fera bidrager til at give disse tilsyneladende kjedelige trakter tiltrækning 
for botanikeren. 
Flekkefjords omegn. I denne del af distriktet indtager atter graniten 
en overveiende del af fjeldgrunden, nemlig omtrent 66 0, medens 21 %o 
er grundfjeld og resten 13 %o gabro. Naar undtages enkelte gabrofelter, 
synes bergarterne i regelen at være meget sterile. Det samlede antal 
planter udgjør kun 489 arter, af hvilke Hitterø leverer en betydelig 
kontingent. Da vegetationen i store træk er den samme som i Farsunds 
omegn, skriver det ringere artsantal sig ogsaa for en del deraf, at en stor 
del af Listers strandflora mangler, uden at nye plantesamfund i tilsvarende 
mængde træder i deres sted. De svage antydninger til en fjeldflora, f. eks. 
Lycopodium alpinum, Allosurus crispus, Arctostaphylos alpina, Saxi- 
fraga oppositifolia, Festuca ovina f. vivipara, Selaginella spinulosa og 
Rhodiola rosea, der allerede østligere har vist sig ved enkeltvis optræden 
af en eller anden af disse planter, bliver i distriktets indre dele mere 
bemærkbare, men er for smaa til at meddele floraen erstatning for, hvad 
den mangler i andre retninger. Ligesom i Farsunds omegn vil ogsaa her 
heiernes skovbarhed bevirke, at en mængde af skovtræernes ledsagere er 
sjeldne eller ofte ganske mangler. 
Kvinesdal er et af de mindst noiagtigt undersøgte sogne paa hele 
kysten. De haarde granitklipper, som opfylder sognet, kan ikke danne 
passende lokaliteter for de kjælnere kystplanter, hvortil vistnok ogsaa 
klimaet bidrager sit. Paa den anden side udebliver, som ovenfor berort, 
næsten ganske den tribut af fjeldplanter, som de skulde ventes at bringe 
Vid.-Selsk. Skrifter. I. M.-N. Kl. 1903. No. 3. 5 
