À C. F. LARSEN. M.-N. Kl. 
kranier, at Slægtskabet maa være utvivlsomt, og at det i sin Helhed 
maa stilles sammen med disse. 
Det kunde være fristende at benytte dette som Tegn paa, at 
Trønderbefolkningens Dolichocephaler stammer fra den nuværende hol- 
landske Kyst (det Blumenbachske Kranium fandtes som bekjendt paa 
Øen Marken i Zuydersøen). Sagen er dog ikke saa ligetil. Typen 
Batavus genuinus er senere funden paa de mest forskjellige Steder i 
Europa, endog mod Asiens Grændser, medens det paa den anden Side 
ikke er lykkes at finde flere Exemplarer i Holland, trods Blumenbachs 
Angivelse, at denne Kranieform var almindelig paa Øerne ved Zuyder- 
soens Udløb. I England er et lignende fundet og afbildet af Davis. 
Imidlertid tør det her nævnte trønderske Kranium for den norske 
Antropologi have saameget større Interesse, som det vel tør ansees for 
sikkert, at Friserkysten har afgivet væsentlige Bidrag til Norges Befolk- 
ning. Det kunde saaledes ogsaa stille sig som meget rimeligt i dette 
Kranium at se repræsenteret en Oldform, som atavistisk er optraadt i 
relativt sene tider. 
De Eiendommeligheder hos de trønderske Dolichocephaler, som 
skiller dem noget fra Kranier af dette Slags fra andre Landsdele, tør 
vel antages at have været tilstede fra ældre Tider og at have bevaret 
sig fra den trønderske Stammes tidligste Dage. Man finder dem i 
Virkeligheden allerede hos Samlingens Kranier fra den ældre Jernalder, 
som samtlige er fundne i det nordlige Norge. 
Af saadanne har Samlingen 5 fra Bygderne paa Østsiden af Vest- 
fjorden i Nordland (Lødingen og Steigen). Fundene er af Arkæologer 
antaget at være fra Tiden omkring Aar 500 af vor Tidsregning. 
To af disse Kranier er paa det nærmeste fuldstændig bevaret, et 
mangler det meste af den ene Sidehalvdel, medens den anden er næsten 
ubeskadiget. Af det femte Kranium findes kun en Del af Skallen, der 
dog er tilstrækkelig til Erkjendelse af Typen. 
De norske Kranier fra ældre Jernalder er tidligere maalt og beskrevet 
af Barth‘, som er kommet til det Resultat, at de henhører under den af 
ham beskrevne »Vikingtype« (hans Fællesbenævnelse for en Gruppe af 
dolichocephale Kranier, ogsaa forekommende i senere Perioder). Kranierne 
for den nævnte Tid udmærker sig særligt ved stærkere fremtrædende 
Issebuler, der dog ogsaa senere ikke sjelden findes. Han stiller den ved 
1 „Norronaskaller«, 
