1903. No. 7. TAPES-NIVEAUET PAA JÆDEREN. 9 
hjemske temmelig høit op, at vistnok ikke blot forskjellen i breddegrad 
er tilstrækkelig til at forklare forholdet. Andre faktorer maa ogsaa tages 
med i betragtning, saaledes den vekslende slamtilførsel, men fremfor alt 
de lokale forholds begunstigelse af reliktfaunaer. Vi kan dog selv med 
disse forskjellige hensyn for øie ikke godt betragte isobaserne inden de 
to nævnte omraader som helt synchrone. Men lige saa lidt som iso- 
baserne selv er at betragte som synchrone kurver, lige saa lidt er vistnok 
de tilsvarende hævningsenheder at betragte som isochrone størrelser. 
Da det endnu ikke har lykkedes mig at fremfinde den fauna, der 
svarer til den paa Jæderen ovenfor nævnte marine grænse, vil af det nu 
udviklede med lethed forstaaes, at det heller ikke helt direkte lader sig 
gjøre at bestemme vedkommende grænses alder, saalænge de marine 
afleiringer i vort lands sydlige del er fulgt saa lidet i sammenhæng, som 
tilfældet endnu er. Vi kan dog paa mere indirekte maade komme spørgs- 
maalets løsning ganske nær ind paa livet. 
At man saa fra den efterfølgende tid møder en hel række forskjellige 
terrassetrin, behøver paa ingen maade at hentyde til nogen mere kata- 
strofeagtig eller til nogen i særdeles høi grad ujevn bevægelse af landpladen. 
Dette behøver vistnok ikke at have været tilfældet selv, hvor det gjælder 
indskjæringen af strandlinjer i fast fjeld!, og derfor endnu mindre, hvor 
det gjælder udformningen af terrasser i løst materiale, enten nu dette sker 
ved mere erosive kræfter, erosionsterrasser, eller ved mere opbyggende, 
akkumulationsterrasser. 
Skaldynger. 
Førend vi imidlertid naar ned til den i begyndelsen af nærværende 
afhandling nævnte, forholdsvis lave og temmelig sammenhængende strand- 
linje, stoder vi paa et par meget interessante dannelser, skaldynger?, 
eller som tilsvarende ophobninger fra en hel række forskjellige steder er 
beskrevet under navn af kjyekkenmeddinger®, rebuts de cuisine*, en be- 
nævnelse, der efter at være indført af danske forskere har fundet en meget 
udstrakt anvendelse i den archæologiske literatur. Millers betegnelse 
er dog meget at foretrække, da de ophobninger, det her gjælder, saavel 
ifølge sit indhold som ifølge sin dannelse vistnok kun i høist uegentlig 
forstand kan sammenlignes med en nutids kjøkkenmødding, uden for saa 
vidt det gjælder blot egenskaben af at være affaldsdynger?®. Benævnelsen 
skaldynger, shell-mounds®, amas de coquilles, er derimod meget træf- 
fende, og der vil fra navnets side ingen grund foreligge til forveksling 
med de naturlige ophobninger af muslingskaller og sneglehuse, da disse 
dannelser jo allerede har sin hævdede betegnelse. 
