10 P. A. ØYEN. M.-N. Kl. 
Opdagelsen af de danske skaldynger vakte jo i sin tid stor opsigt, 
og der blev enddog nedsat en speciel kommission, bestaaende af Forch- 
hammer, Steenstrup og Worsaae, for at undersøge disse mærkelige for- 
hold, og denne komité nedlagde saa resultatet af sine forskninger i en 
række afhandlinger®, der gav stødet til, at opmærksomheden mere ret- 
tedes hen paa den slags mindesmærker efter en gammel beboelse. 
Og lignende skaldynger kjendes derfor nu fra nær sagt alle verdens 
kanter, og hvad der i nærværende forbindelse er af større betydning, fra 
forskjellige tidsaldere — for kun at nævne et par, nemlig den saakaldte 
»svarta jorden« fra Björkön, Mälaren, en dynge fra jernalderens slutning, 
og Samsingerbanken med sine rester af okse, faar, ged og svin fra 
broncealderen eller stenalderens slutning”, foruden de egentlig saa be- 
kjendte danske skaldynger fra en noget tidligere tid. De Nadaillac, 
hvis arbeide i dette punkt forresten er blot refererende, har vistnok med 
hensyn til de danske skaldyngers alder megen ret i sin bemærkning 
»C’est la une question difficile å resoudre« 10. 
For Norges vedkommende er vort kjendskab til lignende dannelser 
endnu meget lidet; thi hvad Ryghl skrev for en aarrække tilbage, 
»den eneste affaldsdynge fra stenalderen, som hidtil er truffet i Norge 
(ved Stenkjær inderst i Trondhjemsfjorden), indeholdt udelukkende old- 
sager af den arktiske gruppe», gjaldt endnu forrige aar. 
Da jeg denne sommer, 1900, var ifærd med at fortsætte mine under- 
søgelser af Jæderens glaciale og marine dannelser, aflagde jeg et par be- 
søg ved Stavanger museum, væsentlig for at se, om der muligens kunde 
foreligge noget af interesse for min specielle opgave. Skuffet som jeg 
blev med hensyn til dette, fik dog det sidste besøg en indirekte betyd- 
ning derved, at hr. konservator Helliesen ved denne anledning gjorde 
mig opmærksom paa et par »kjokkenme@ddingfund«, han netop havde 
hjembragt fra Sømme og Kvernviken. At hr. Helliesen udelukkende 
havde heftet sig ved sagens rent archæologiske side, fremgik tydelig 
saavel af selve samlingerne som af den fremstilling, han gav af sine 
undersøgelser; senere har jeg paa anmodning forsynet ham med opgave 
saavel over den i disse skaldynger opbevarede rest af molluskskaller som 
over skaldyngernes høide over havet. Jeg var saa heldig at træffe netop 
de samme bønder, som ogsaa havde gjort hr. Helliesen opmærksom paa 
forekomsten af disse to skaldynger, hvorfor det med sikkerhed kan siges, 
at det er de samme steder, jeg har besøgt, noget som ogsaa fremgik 
deraf, at jeg forefandt begge de omtalte dynger gjennemgravet og gjen- 
nemsøgt paa en saadan maade, at mit udbytte i archæologisk henseende 
blev meget lidet, 
