1903. No. Te TAPES-NIVEAUET PAA JÆDEREN. QE 
Paa den anden side var det heller ikke den archæologiske under- 
sogelse, der for mig havde den mest umiddelbare interesse; thi allerede 
fra forst af gjaldt det som hovedopgaven for mig at udrede forholdet 
mellem disse skaldyngers alder og alderen af de tilgrænsende terrasser, 
hvilket jeg efter den i skaldyngerne opbevarede levning af hin tids mol- 
luskfauna og efter mit ved et par tidligere reiser paa Jæderen i 1895 og 
1899 erhvervede kjendskab til de marine dannelser inden dette omraade 
ikke ansaa for helt umuligt. Med den korte tid, som stod til min raa- 
dighed, blev det derfor nødvendigt at koncentrere arbeidet til netop 
dette punkt. 
Skaldyngen ved Kvernviken. 
Skaldyngen ved Kvernviken ligger vel et hundrede meter fra Haa- 
landsvand paa nordvestsiden af den vei, som fra Kvernviken fører forbi 
Haalandsvandets nordende. I nærheden af vandets nordvestlige hjørne 
hæver sig en liden kuppe af fast fjeld, der i sydlig retning danner et 
lidet fremspring af en sterkt kruset og foldet fyllit. Dette fremspring 
har langs fjeldkuppens sydøstlige side en længde af ti meter, skyder 
omtrent tre meter frem og hæver sig omtrent tre meter over grunden. 
Dette »klippskjul« 2 har sikkert nok i sin tid været den hjemlige arne 
for de folk, der gjorde sig tilgode med de østers, hvis skaller i rigelig 
mængde findes rundt om. Som resultat af to fuldstændig overensstem- 
mende maalinger fandtes her overfladen at have en høide af 18,6 m. o. 
h. Den egentlige skaldynge ligger foran fremspringet og strækker sig 
nogle faa meter ned over skraaningen, netop paa den maade som til- 
fældet vilde være, naar beboerne paa den mest letvindte maade søgte at 
fjerne affaldet fra sine maaltider. 
Skaldyngen bestod væsentlig af molluskskaller og graasort muld. 
Der hvor endnu lidt af den oprindelige banke var levnet urørt, saaes 
denne høist uregelmæssig oplagt med stuvet lagbygning. Skallernes for- 
holdsvis betydelige og jevne størrelse tyder paa, at der af forbrugerne 
har fundet en udplukning sted. 
Der synes kun at have været fire arter, som har været gjenstand 
for nyttefangst, nemlig: 
Ostrea edulis, L. Meget rigelig tilstede i store eksemplarer, indtil 125 
mm. 
Cardium edule, L. Sparsom, men i store eksemplarer, indtil 45 mm. 
Patella vulgata, L. Noksaa hyppig, tildels store eksemplarer, indtil 50 
mm. 
Littorina littorea, L. Meget rigelig tilstede, hyppig 30—35 mm. 
