16 P. A. ØYEN. M.-N. KI. 
som fragmenter”. Inden kartbladene Kjøbenhavn og Roskildes hundrede 
forekomster af fossile mollusker findes den anført kun fra syv”, Kart- 
bladet Hindsholm med over firti fossilfindesteder angiver den fra seks, 
men ogsaa paa disse for det meste meget sjelden eller kun som frag- 
menter 3, kun fra Romsø angives den i smukt udviklede former 4. Inden 
kartbladene Skagen etc. findes den imidlertid paa ikke saa ganske faa 
steder”, Kartbladet Bogense har den blandt sine 26 lokaliteter blot fra 
tre og ved et par af disse kun i et enkelt eksemplar“, Inden kartbla- 
dene Sejrø etc. har man den fra fem findesteder””, Men inden kart- 
bladene Læsø og Anholt mangler den helt ®, 
Tapes aureus, Gmel. forekommer sparsom i skaldyngerne ved Meil- 
gaard, Fannerupgaard, Ørum Aa, Skuldelev-Aasen”, Tengslemark*, 
Den findes nu ikke længere levende ved den danske kyst, men optræder 
kun som subfossil$!. Inden det nordostlige Sjælland angives den blandt 
de 81 fossilfindesteder som forekommende paa 21 steder”, et meget stort 
antal sammenlignet med findesteder for de to øvrige tapesarter. Blandt 
de 24 lokaliteter inden kartbladet Samsø finder man denne art angivet 
fra elleve. Af de hundrede fossilforekomster inden kartbladene Kjøben- 
havn og Roskilde angives den fra 21 steder®4, Kartbladet Hindsholm 
med mere end firti findesteder for fossile mollusker angiver den fra 24 
forskjellige lokaliteter, fremhæver den som meget almindelig? og ud- 
hæver strøget mellem Romsø og Bogø som findested for store og vel 
udviklede eksemplarer®”. Kartbladene Skagen etc. angiver den fra en 
hel række forekomster®. Kartbladet Bogense med 26 fossilfindesteder 
opfører den fra ikke mindre end tolv af disse®. Inden kartbladene Sejrø 
etc. anføres den som forekommende paa ti lokaliteter”. Men inden 
kartbladene Læsø og Anholt mangler den ligesom de to foregaaende 
tapesarter®1, 
Medens vi altsaa, som allerede ovenfor fremhævet, tør se en vis 
sammenhæng mellem den forholdsvis sparsomme optræden af 7. decussatus 
i skaldyngerne og dens indskrænkede udbredelse som subfossil, synes 
ikke en lignende betragtningsmaade at kunne gjøres gjældende med hen- 
syn til de to øvrige tapesarters forekomst i skaldyngerne og udbredelse 
i subfossil tilstand. 7. pullastra har saaledes ikke den udbredelse i skal- 
dyngerne som 7. decussatus, skjønt denne sidste er mindre udbredt som 
subfossil i de naturlig forekommende afleiringer. Endnu sterkere springer 
dette i øinene med hensyn til 7. aureus, der heller ikke har den udbre- 
delse i skaldyngerne som 7. decussatus, men derimod i subfossil tilstand 
forekommer langt hyppigere end begge de øvrige tapesarter. Den frem- 
trædende forskjel i disse arters udbredelse i de to tilfælde turde foruden 
