18 P. A. ØYEN. M.-N. Kl, 
ovenfor nævnt, allerede var gjennemsøgt og berøvet de gjenstande, hvor- 
til der knyttede sig speciel archæologisk interesse. 
De norske skaldyngers afsætningsalder. 
Der kunde kanske ogsaa reises spørgsmaal, om de fra skaldyngerne 
ved Kvernviken og Sømme anførte benrester oprindelig tilhører disse 
dynger, eller om de muligens er kommet ind senere ved en mere til- 
fældig anledning. Dette er naturligvis meget vanskeligt at afgjøre, end- 
skjønt benenes udseende tyder paa, at de befinder sig paa oprindeligt 
leiested. 
Et andet spørgsmaal er saa, om hele dyngen paa hvert sted er 
dannet under et og samme tidsafsnit af væsentlig samme folk, eller om 
dyngerne er paavokset til forskjellige tider under forskjellige folks op- 
hold paa stedet. Dette bliver et rent archæologisk spørgsmaal og har 
ikke den mere umiddelbare interesse i nærværende tilfælde, hvor det kun 
gjælder at efterspore sammenhængen mellem de i skaldyngerne opbe- 
varede rester af mollusker og de tilsvarende arter i de tilgrænsende 
marine afleiringer for paa den maade at kunne bestemme alderen, geo- 
logisk talt, af ialfald den del af skaldyngerne, som i dette tilfælde i et- 
hvert fald er at betragte som den ældste og dermed som tilhørende det 
afsnit, hvortil der her knytter sig en mere umiddelbar interesse. 
De danske skaldyngers geologiske alder. 
Allerede Steenstrup var i 1851 inde paa den tanke at trække en 
saadan sammenligning; thi idet han omtaler fundet af Tapes decussatus 
ved Mariager, siger han tillige, at disse lag har dannet en del af den 
fjordbund, hvorpaa urindvaanerne fiskede sine østers??. 
Det var denne betragtningsmaade, der ogsaa gav Petersens under- 
søgelser paa dette omraade den vide og vigtige betydning, dels ved 
en karakteristik af de for tapeslagene ledende former og dels ved den 
direkte sammenligning af disse med skaldyngernes molluskfauna. »Overalt,« 
siger han, »hvor jeg har set disse lag, fandt jeg, at deres fauna var om- 
trent den samme, og de karakteristiske former vare fapesarterne, estersen 
og den typiske Cardium exiguum; ved Mariager kom tillige Pecten varius 
og enkelte arter af slægterne Parthenia og Odostomia tile 10, og han fort- 
sætter videre: »overalt ved de kjøkkenmøddinger, hvor jeg har haft tid 
og lejlighed dertil, er det lykkedes mig at paavise i umiddelbar nærhed 
tilstedeværelsen af lag, som de ovennævnte f. ex. ved Fannerup, Havelse 
og ved den lille opdyngning paa Romsø ved Odensefjorden, i nærheden 
af den omtalte østersbanke, og ved undersøgelse af kjøkkenmøddingerne 
