1903. No. 7. TAPES-NIVEAUET PAA JÆDEREN. 19 
paa de nævnte steder har jeg fundet foruden østers ogsaa levninger af 
alle de tre nævnte tapesarter, omend ikke altid alle tre arter i samme 
mødding, og jeg har ikke i disse kunnet finde arter af havmollusker, 
der ikke ogsaa fandtes i de nævnte lag; jeg maa derfor, ligesom pro- 
fessor Steenstrup synes tilbøjelig til, hævde i hvert fald en delvis sam- 
tidighed i dannelsestiden for de omtalte lag og kjøkkenmøddingerne« 101, 
De danske skaldyngers archæologiske stilling. 
Idet vi saaledes ser de danske skaldyngers dannelse henført til et 
nogenlunde bestemt geologisk tidsafsnit, skal vi ogsaa kaste et blik paa 
deres archæologiske stilling, førend vi gaar over til en mere direkte 
sammenligning med vore norske, og førend vi gaar over til en mere 
speciel behandling af disse i geologisk og archæologisk henseende. 
Archæologiske perioder. 
Der synes at være grund til at antage, at der forud for stenalderen 
gik en tid, da kun brugen af træredskaber var kjendt1®, altsaa en »For- 
Stenalder« 103, 
Imidlertid er det først med stenalderens eolithiske del, at vort kjend- 
skab til menneskets optræden begynder; disse tertiære rester er dog 
endnu gjenstand for en diskussion, som ligger helt udenfor nærværende 
afhandlings ramme. 
Det er først til det palæolithiske eller archæolithiske 10 menneske, 
at der knytter sig en særegen interesse fra et kvartærgeologisk syns- 
punkt. Imidlertid er det paa sin plads allerede her at minde om, hvad 
Boyd-Dawkins saavel med hensyn til historikeren som med hensyn til 
palæontologen udtaler: »neither has contributed anything towards the 
solution of the problem of his origin« !%, Ligesaa bør her mindes den 
alsidige og klare kritik, som Hoernes giver af de ældste palæolithiske 
menneskerester 106, 
De Mortillet forsøgte at give en »Classification des Diverses Périodes 
de l’Age de la Pierre« 107, en inddeling, som imidlertid ikke synes at have 
trængt igjennem. Allerede Carl Vogt fremhævede, at man burde gaa 
til tidsbestemmelsen paa samme maade som i geologien, bortse fra den 
absolute kronologi, men søge at fastsætte de enkelte afsnits relative alder !®, 
Imidlertid viser De Mortillet saavel ved sine »conclusions chronologiques« 
som ved sine »conclusions generales«1®, hvor lidet sikker og nøgtern 
en anthropologisk-archæologisk betragtningsmaade endnu ofte er. 
Penck kom jo til det resultat, at det palæolithiske menneske havde 
holdt til i Europa saavel i glacial som interglacial tid 110, hvorimod James 
