20 P. A. ØYEN. M.-N. Kl. 
Geikie satte det som interglacialt!1, Ramsay bemærker imidlertid: »it 
seems to me much more probable that he did live here before the Glacial 
Epoch began, and that he retired to the south before the advancing 
glacier ice-sheets»112, Imidlertid har man i stenaldersfundet ved 
Schweizersbild et udmærket eksempel paa, hvor mange vanskeligheder 
man har at kjæmpe med ved bestemmelsen af saadanne funds alder, 
idet en indgaaende undersøgelsell? nemlig her har vist, at selv det 
palæolithiske menneske i dette tilfælde ikke stod saa lavt, som man ofte 
er vant til at forestille sigll4, at senere paa samme sted i den neolithiske 
tid to helt forskjellige menneskeraser til forskjellige tider havde sit til- 
hold», og at det hele var yngre end Rheingletscherens sidste tilbage- 
rykning 46 og saaledes postglacialtll”, Der synes dog selv i Nord- 
tyskland at være fundet spor af det interglaciale menneske, nemlig i grus- 
taget ved Schilling, Posen 1, 
Man finder Dupont, Muller!2°, Monteliusl*! og med disse for- 
skere en række andre inddele den palæolithiske tid i mammuttiden og 
rentiden, en inddeling, som vistnok i det store og hele maa betegnes 
som ganske træffende. 
Boyd Dawkins gjør opmærksom paa en »enormous lapse of time« 
mellem den palæolithiske og neolithiske tid!??, og James Geikie siger, 
at »there is no gradation — no insensible passage from the latest Palæo- 
lithic into the oldest Neolithic stage«!”. Ikke desto mindre er i Skandi- 
navien paa flere steder fundet levninger, der vistnok maa henføres enten 
til dette tidsrum eller til et tilsvarende afsnit i udviklingen. 
Zinck lagde en betydelig vegt paa de saakaldte »flintflækker»; thi 
»netop deri,« siger han, »at de ligesaavel findes i stenalderens grave som 
i de ældgamle gruslag ved floderne, ligesaavel ved pælebygningerne som 
i kjøkkenmøddingerne, ligger der et vink om, at de ligesom udgjøre den 
røde traad, der gaaer igjennem den hele fabrikation, og at der under 
deres simple form skjuler sig et væsentligt moment, hvoraf den senere 
udvikling i konsten er betinget« 124, 
Montelius omtalte paa naturforskermødet i Kjøbenhavn 1873 fundet 
af saakaldte »spydspidsemner« fra en torvmyr i Bohuslån og gjorde op- 
mærksom paa den store lighed, som disse havde med tilsvarende flinte- 
sager fra Vesteuropas ældste stenalder!?5; senere er fra samme omraade 
beskrevet en række lignendel!*, Montelius har gjentagne gange frem- 
hævet disse grovt slagne og aldeles uslebne flintsager!??, som ifølge den 
archæologiske udvikling skulde være at sammenstille med Mellem- og 
Vesteuropas ældre stenalder!®, en anskuelse, som blev hævdet ogsaa i 
hans forelæsning ved Kristiania universitet 23. november forrige aar, 1900. 
