1903. No. 7. TAPES-NIVEAUET PAA JÆDEREN. 27 
Et nyt verk om de danske skaldynger. 
Netop under udarbeidelsen af denne fremstilling har det lykkedes 
mig at faa fat i et referat?!” af et nylig udkommet, større verk om de 
danske skaldynger?%. Da dette ikke har været mig tilgjængeligt, maa 
jeg lade mig nøie med at benytte nævnte referat. Vi faar her en række 
ny, interessante oplysninger. Antallet af vertebrater i skaldyngerne er 
bragt op helt til 72 foruden husdyrene?” Der er gjort et skarpt skille 
mellem de ældre skaldynger med rester kun af et husdyr, hunden?” og 
de yngre skaldynger, hvori foruden rester af hund ogsaa findes rester af 
okse, svin og faar samt redskabstyper, der kjendes fra de megalithiske 
grave, dysserne 2. 
Overraskende og af stor betydning er de oplysninger, som disse ny 
undersøgelser skaffer med hensyn til opbevaringsmaaden af selve det 
ældre, neolithiske menneske: »In sieben der acht untersuchten Abfalls- 
haufen fanden sich Menschenknochen, in der Regel jedoch nur in geringer 
Zahl und zerstreut. Bloss zwei der älteren Haufen enthielten je ein 
menschliches Skelett« 224, 
Før vi forlader dette afsnit, skal vi kun være opmærksom paa, at 
forsigtighed maa vises ved herhen hørende fund — for kun at nævne et 
eksempel, det af Torell anførte stenredskab fra tre meters dybde i 
yoldialer fra Halland; Torell ansaa det forresten selv for usandsynligt, 
at nævnte gjenstand befandt sig paa oprindeligt sted?%, 
Nye oplysninger om de norske skaldynger. 
Vi har allerede i det foregaaende trukket sammenligning mellem den 
i de danske skaldynger og i vore opbevarede molluskfauna. Endvidere 
trak vi paa grundlag af det foreliggende materiale, som for vore skal- 
dyngers vedkommende var meget sparsomt, en sammenligning mellem 
de opbevarede vertebratrester. Sammenligningen kan imidlertid nu paa 
dette punkt føres noget videre, idet konservator Helliesen har med- 
delt professor Brøgger om fund af torsk, svartbag, geirfugl, otter, graa- 
sæl, kronhjort samt nogle stykker af et menneskecranium i skaldyngen 
ved Kvernviken? og om fund af svin, gjed, okse og hvali skaldyngen 
ved Sømme, dog med den bemærkning, at benene muligens ikke til- 
hører dyngen oprindelig, men er nedgravet senere 227, 
Med hensyn til skaldyngen ved Kvernviken ser vi, at der er vundet 
ikke saa lidet til en overensstemmelse med de danske. 
Og med hensyn til den sparsomme forekomst af ben i skaldyngen 
ved Sømme bør vi kun erindre, at dette ikke er noget absolut enestaa- 
