34 P. A. ØYEN. 
M.-N. Kl. 
I Malletuvas sydlige skraaning ned mod Hafsfjorden, mellem Malle 
og Skydepladsen, altsaa paa samme sted, hvorfra der allerede i det fore- 
gaaende er anført to terrasser i høiderne 69,5 og 38,1 m. o. h., kunde 
ogsaa over en længere strækning følges en meget udpræget strandvold 
tilhørende et lavere niveau. Paa grund af de store blokke, med et gjen- 
nemsnit af indtil 3—4 meter, som for en stor del udgjør denne strand- 
vold sammen med tætpakkede større rullestene, og paa grund af dens 
bygning forøvrig kunde man være tilbøielig til at anse denne strandvold 
som tilhørende en anden orden end de nu ovenfor anførte — man kunde 
f. eks. tænke paa en gammel ishavsstrand med udpræget, senere om- 
vandlet drivismateriale. Men den egentlige forklaring er vistnok at søge 
i den omstændighed, at en moræne, rig paa store blokke, gjennem et 
længere tidsrum har været udsat for havbølgernes udvaskende kraft netop 
i dette niveau. Thi ligesom vii det foregaaende saa den øverste terrasses 
ydre afheld have sit eget begrænsede evorsionssystem, der med en gang 
ophørte ved næste terrasses indre kant i en høide af 38,1 m. o. h., saa- 
ledes finder vi ogsaa denne sidste, jevnt skraanende terrasseflade have 
sit eget skarpt begrænsede evorsionssystem, der med en gang afsluttes 
ved næste niveau, den indre, opad afsluttende kant af netop ovenfor 
nævnte store strandvold, i en høide af 18,0 m. o. h. som middel af to 
maalinger, der gav respektive 17,4 og 18,5 m. o. h. Den ydre kant at 
denne strandvold laa i en høide af 12,3 m. o. h., hvorfra saa en skraa- 
ning af mere eller mindre tæt pakkede rullesten med lyng imellem strakte 
sig helt ned til den recente, skarpt fremtrædende erosionsterrasse, der 
fra tanglinjen hævede sig med en udpræget, omtrent ti meter bred strand- 
flade ganske svagt, vel omtrent en meter, og afsluttedes med en meter- 
høi bagvæg. Saa iøinefaldende denne store strandvold end er, viser den 
sig ved en nærmere undersøgelse ikke særdeles skikket til en nøiagtig 
bestemmelse af den til dannelsestiden svarende havgrænse, som forresten 
ofte tilfældet er med littoraldannelser, der bestaar af saa grovt materiale. 
Strandvoldens øvre del, op mod den indre kant kan kun i en mere 
uegentlig forstand betegnes som saadan; thi det hele giver indtryk af, 
at fænomenet her er det samme som allerede anført ved de til dette 
niveau svarende, høiest liggende littoraldannelser i nærheden af Kvern- 
viken, ligesom ogsaa overensstemmelsen mellem høidezifrene er meget 
god, især naar hensyn tages til den lidt vekslende barometervariation 
under maalingerne ved Malle. Naar man saa kommer ned paa den 
egentlige strandvold, er det af de allerede ovenfor anførte grunde van- 
skeligt at bestemme det absolute niveau. Naar jeg derfor i dette tilfælde 
har valgt at bestemme den ydre kant, saa er det for derved at opnaa 
