1903. No. 7. TAPES-NIVEAUET PAA JÆDEREN. 39 
det samme fænomen, som man her møder i form af akkumulation, 
træffer man paa sydsiden af Malletuva i form af stranderosion i den 
indre brydende kant, der danner afslutningen opad for den der optrædende 
store strandvold, der hører til tapes-niveauet. 
Har man end ikke endda faaet fat paa det tvingende bevis for positiv 
strandlinjeforskydning, saa faar man et saadant ved studiet af den 
udprægede lagunevold og de i forbindelse med denne staaende littoral- 
dannelser, en udpræget snoende lagune og en kontiunerlig række af 
strandafsætninger, i nærheden af Smiodden. 
At man her træffer lagunefænomenet, er vistnok afgjørende. I nu- 
tiden ser man det jo aktuelt langs den nordtyske kyst, og aarsagen er 
her almindelig anerkjendt. Langs vor kyst søger vi dette fænomen for- 
gjæves. Men om vi følger Jæderens kyst fra Tungenæs fyr i nord til 
Ogne i syd, saa finder vi ikke mindre end omtrent tyve større og mindre 
indsøer, der optræder paa en saadan maade bagenfor den saakaldte 
»sjorin«, at de vistnok med sikkerhed maa betragtes som lagunesøer; 
naar dertil kommer, at der findes en flerhed af torvmyrer, der vistnok 
ikke er andet end gjengroede søer, saa ser man, hvor almindeligt fæno- 
menet her i grunden er. Naar vi nu erindrer, at den langs Jæderens 
rand optrædende »sjørin« netop er enten terrasser eller strandvolde eller 
lagunevolde tilhørende netop det i sammenhæng med Kregemyrbanken 
staaende niveau, saa fremgaar heraf, hvor almindelig udbredt lagune- 
fænomenet maa have været paa denne kyststrækning i tiden for denne 
bankes afsætning og nævnte strandlinjes dannelse. 
De Geer, der vistnok er den forsker, som inden det nordeuropæiske 
omraade har gjort mest for at udvikle kjendskabet til de kvartære dan- 
nelsers topografi og anvende dette ved studiet af de rent geologiske for- 
hold, sees ogsaa at ofre lagunefænomenet den opmærksomhed, dette for, 
tjener ved studiet af den positive forskyvning af en strandlinje, enten 
denne er af marin art, »senglacial«?7 og »postglacial« 238, eller af lakustrin 
karakter som ved ancylussjøen?% og de nuværende indsøer?%, Og De 
Geer tilfoier i anledning den recente strandvold med lagune indenfor 
ved sydenden af Stora Le: »Liksom måhånda flertalet lagunebarrierer, 
synes denna hafva uppkommit under en positiv strandförskjutning och 
småningom tillvuxit i höjd, i samma mån som vattnet stigit, samt sålunda 
blifvit genom lagunen skild från stranden« 241. 
Vi slap den systematiske undersøgelse i nærheden af Smiodden og 
støder saa videre i syd paa den tydelige strandvold i Malletuvas nordlige 
skraaning. Denne strandvold skaffer vistnok ikke noget direkte bevis for 
positiv strandlinjeforskyvning, endskjønt ogsaa her udvaskningens art paa 
