40 P. A. ØYEN. M.-N. KI. 
stedet giver et ganske bestemt indtryk i saa henseende, hvilket let lader 
sig forklare efter det nu sikkert vundne resultat. 
Dernæst støder vi paa den store strandvold paa sydsiden af Malle- 
tuva. En saadan almindelig strandvold er naturligvis i og for sig ikke 
noget bevis mere foren forskyvning af strandlinjen den ene vei end den 
anden. Men hvad en strandvold som den her omhandlede angaar, saa 
synes den med sikkerhed at angive, at kystranden paa dette sted gjennem 
en lang tidsperiode i nær samme niveau har været udsat for havbølgernes 
arbeide, hvorved det finere materiale efterhaanden er blevet udvadsket og 
bortført, medens større residualblokke i rigelig mængde er anhobet og 
ladet tilbage. Ud fra den kundskab, vi nu har til vort lands geologiske 
og biologiske forhold i den seneste kvartære tid, kan vi ikke hente nogen 
støtte for antagelsen af en saadan langvarig stilstand af strandlinjen. 
Men ved en sænkning af landpladen til et niveau, der ifølge bestemmelser 
paa omgivende steder har været stor nok til at sænke selve den store 
strandvold ned under havets niveauflade, og en derpaa følgende stigning 
vil den netop under havspeilet neddykkede strandvold foruden gjennem 
den tid, hvori bevægelsen skifter fra positiv til negativ, gjentagne gange 
i relativt nær paa hinanden følgende tider blive udsat for strandevorsionens 
arbeide, og man faar paa den maade en naturlig og utvungen forklaring 
paa et fænomen, som man ellers vilde have let for at mistyde, men som 
altsaa nu viser sig at staa i bedste samklang med det allerede paa anden 
maade erhvervede resultat. 
Vi forbigaar nu den lange række af lagunevolde og lagunesøer, som 
vi nu videre mod syd til henimod Obrestad fyr finder udviklet i typiske 
former og stort antal, da jeg allerede ovenfor har henvist til dette fæno- 
men og paavist dets generelle betydning. 
Syd for Haaelven forandrer kystranden tildels i ikke ringe grad sin 
karakter. Der optræder saaledes i omegnen af Obrestad fyr udprægede 
terrassedannelser, dels erosionsterrasser og dels abrasionsterrasser, tildels 
ogsaa akkumulationsterrasser, alle tre begreber benyttet med den af De 
Geer fastsatte betydning? Disse tre terrassebegreber tilfredsstiller 
igrunden paa en heldig maade den fordring, man bør stille til adskillelsen 
mellem de forskjellige former af dette fænomen; dog maa man ved be- 
stemmelsen i hvert enkelt tilfælde ved at gaa ud fra det homonyme stille 
sig klart for øie, hvad der er af homoplastisk, men altsaa i dette tilfælde 
af heterogenetisk art, saa man i geodynamisk henseende kun indfører 
analoge værdier, idet jeg da benytter disse begreber i den af Penck 
foreslaaede, fra biomorfologien til geomorfologien overførte betydning ?#, 
