54 P. A. ØYEN. M.-N. Kl. 
mangler i Kregemyrbanken trods dennes nøie overensstemmelse med 
Hallenbanken, der viste sig som en egte Tapes-banke. Dette kan imidlertid 
forklares at have sin grund i de bathymetriske forhold. Thi Tapes decus- 
satus er nemlig en egte littoralform. Som saadan findes den endnu ganske 
sparsomt ved vor sydvestlige kyst. Grieg fandt Tapes decussatus ved 
Gaasholmen (Nordfjord)?®?, og Friele fandt den almindelig i stranden ved 
Lysekloster i størrelsen 42 mm.3 og i stranden ved Bukken indtil 641/2 
mm. lang og 44 mm. hei?1, Sars angiver den rigtignok fra vor vestkyst 
som levende paa o—20 m. dyb?*, og i de danske have forekommer den 
kun som subfossil?#, saa deraf ingen sikker slutning kan trækkes; men 
artens almindelige udbredelse er den strengt littorale. 
Endskjønt Littorina rudis, Maton endnu lever ved vor vestkyst, 
er denne strengt littorale form, der af Sars angives som levende langs 
hele Norges kyst3%, ikke fundet i Kregemyrbanken, men karakteristisk er, 
at her er fundet en varietet af arten, som lever paa noget dybere vand, 
saaledes som i det foregaaende fremstillet. 
Hvad der allerede før er naaet ved den topografisk-geologiske under- 
søgelse, nemlig at Kregemyrbanken har den tilsvarende strandlinje i noget 
større høide, saaledes at den maa betragtes som en grundvandsdannelse, 
bekræftes saaledes af det forhold, at de egte strandformer ikke indgaar 
som led i dens faunistiske sammensætning. Men vi har ogsaa i det fore- 
gaaende allerede seet flere positive beviser for Kregemyrbankens afsætning 
paa noget dybere vand deri, at flere grundvandsformer, der ikke optræder 
som strengt littorale, er repræsenterede i banken, saaledes Tellina fabula, 
Gron. og Ostrea edulis, Lin. Desuden har man i forekomsten af Mactra 
subtruncata, Mont. et positivt bevis i samme retning; thi denne art fandtes 
af M. Sars ved Drøbak paa mellem 30 og 36 m. dyb og ved Bollærene 
paa mellem 16 og 20 m. dyb3% og af Friele ved Laxevaag paa 40 m. 
dyb347, 
Den mærkelige forekomstmaade af Lacuna divaricata, Fabr. er ogsaa 
egnet til at paakalde opmærksomheden. Som allerede før omtalt tilhører 
forekomsten i sin helhed den lille, semiglobulære form, der vistnok er at 
betragte enten som unge eksemplarer af hovedformen, eller hvor denne 
mere embryonale type har fæstnet sig, som en egen varietet. Denne 
staar vistnok meget nær den som Lacuna puteolus, Turton betegnede 
form, der kanske mere træffende kunde betegnes som Lacuna intermedia 48. 
Den som Lacuna puteolus betegnede art er vistnok noget tvilsom som 
selvstændig betragtet*, endskjont Sars angiver den fra vor syd- og vest- 
kyst som levende paa 10—20 m, dyb%5%0, men da muligens som en varie- 
tet, thi den angives som meget sjelden), Lacuna puteolus som egen 
PS 
