1903. No. 7. TAPES-NIVEAUET PAA JÆDEREN. 61 
noget særdeles indgaaende kjendskab til den archæologiske literatur til for 
at se, at ialfald meget ofte og inden mange grene af denne videnskab for- 
lades det naturvidenskabelige princip ikke blot ved undersogelsen i marken, 
men ogsaa ved fundenes bearbeidelse. Heraf folger naturligvis meget ofte 
en usikkerhed af en for naturvidenskaben ukjendt art. Det vil kanske i denne 
forbindelse, for kun at tage et enkelt eksempel, være nok at henvise til 
indholdet af det referat, Seger giver af Kossinna’s afhandling »Die indo- 
germanische Frage archæologisch beantwortet« #6. 
Som vi allerede har seet i det foregaaende, hævdede Worsaae, at 
de danske skaldynger udgjorde et mellemled mellem den palæolithiske og 
neolithiske tid, medens Steenstrup ansaa dem samtidige med begyn- 
delsen af den neolithiske stenalder i Mellemeuropa. Og det har i virke- 
ligheden heller aldrig paa grundlag af disse Iykkedes at faa en »mellem- 
stenalder«37 almindelig anerkjendt. Zinck betragtede baade skaldyngerne 
og kystfundene i Danmark som neolithiske?®. Og efter at have inddelt 
stenalderen i mammuttiden, rentiden og den neolithiske tid, siger Miiller 
om den sidste periode: «Um viele Jahrtausende jünger als die beiden 
vorhergehenden, gehört sie, was das Relief des Bodens, die Vertheilung von 
Land und Meer, was Klima, Vegetation und Thierwelt anbetrifft, vollständig 
dem heutigen Stand der Dinge an. Zu den ältesten Ueberbleibseln dieser 
Periode, die wir vielleicht bis 5000 Jahre vor unserer Zeitrechnung zurück- 
verlegen dürfen, gehören die in der Nähe des Meeres gelegenen Stationen 
der sogenannten Kjökkenmöddinger — — in Dänemark«3®,  Alligevel 
finder man Montelius henfore de danske skaldynger som et tredje led 
ved siden af mammutens og rensdyrets periode til den gamle stenalder 
og samtidig udtale om de bekjendte uslebne og grovt tilslagne stenred- 
skaber fra visse dele af Skandinavien: »Deras stora likhet med arbetena 
från qvartær-perioden, den omständigheten att de äro mycket groft till- 
slagna och alldeles oslipade, samt det förhällandet, att de aldrig blifvit 
funna i kjökkenmöddingar eller tillsammans med fornsaker från vår vanliga 
stenålder; allt detta synes mig dock tala för den åsigten, att de åtminstone 
åro åldre ån gånggrifterna och stendösarne, samt således samtida med, om 
icke äldre än lemningarna från vår äldre stenålder, »Kjökkenmöddingarnas« 
tida30, Rigtignok har Montelius i den paafølgende tid helt skiftet 
mening med hensyn til de danske skaldyngers dannelsestid og archæolo- 
giske stilling; fra at danne det yngste led af den palæolithiske tid er de 
nu for ham blevet det ældste led i den neolithiske?. 
I vor oldsagssamling ved universitetet findes ogsaa endel stenredskaber, 
som man kunde være tilbøielig til at henføre til dette ældste afsnit, det 
mellem den palæolithiske og neolithiske tid endnu lidet kjendte mellem- 
