1903. No. 7. TAPES-NIVEAUET PAA JÆDEREN. 77 
den samme sænkning under Zapes-tiden, som allerede tidligere er paavist 
i vore nabolande. Denne sænknings geografiske omfang ligger det udenfor 
nærværende afhandlings ramme at følge videre. Senere har Holmboe 
sommeren 1901 undersøgt det allerede før omtalte torvlag under strand- 
volden ved det tidligere Skeievand og der fundet rester af en sydlig 
vegetation, i fuld overensstemmelse med, hvad jeg i det foregaaende har 
udviklet; og naar for ham den »postglaciale sænkninge har været »mindst 
8 å 9 meter«, saa fremgaar deraf, at depressionsgrænsen ikke har været 
bestemt og saaledes heller intet nyt er vundet for kjendskabet til dette 
afsnit i vort lands geologiske historie, og Holmboe siger selv om denne 
sænkning: »at den er identisk med Litorinasænkningen, er meget sand- 
synligt, men kan dog ikke betragtes som afgjørende bevist« 520: 521, Det 
er saaledes heller ikke helt stemmende med de virkelige forhold, naar 
resultatet af denne Holmboes undersøgelse fremstilles som »die erste in 
Norwegen sicher festgestellte postglaciale Landsenkung«®?. 
Medens det synes, som om Tapes-niveauets oscillation bliver mindre 
fremtrædende, naar man fra de perifere dele af hævningsomraadet gaar ind 
mod de mere centrale, saa finder man samtidig Tapes-strandlinjen hævet i 
alt høiere og høiere niveau; men erfaringen fra Jæderen har lært, at man 
maa vogte sig for at betragte dette forhold som absolut generelt. Imid- 
lertid er det af interesse, at forholdene inden Jæderens hævningsomraade 
har ladet en ganske enkel lovmæssighed skimte igjennem. Ligeledes maa 
man vogte sig for at trække den generelle slutning, at Tapes-niveauets 
strandlinje indtog den høieste positive stilling »samtidigt inom hela det 
sånkta omrädet«, saaledes som Munthe gjor®8; thi den epeirogenetiske 
bevægelse er vistnok ikke saa enkel, men foregaar ikke desto mindre efter 
bestemte love. 
For oversigtens skyld til en belysning af forholdet mellem de paa 
Jæderen iagttagne værdier for Tapes-strandlinjens høide. over den nuvæ- 
rende og de ellers i Skandinavien og Finland maalte værdier af denne 
strandlinjes høide skal vedføies nogle ganske faa gjennemsnitsværdier, 
nemlig fra Odense ca. 0 m.5%, i det nordostlige Sjælland 3,1— 5,3 m. 529-526-627, 
i det nordlige Vendsyssel 13,6—15 m.?*, Gåravallen i Skaane 3—3,6 m.5®, 
paa Gotland 14,6—24 m.3%, ved St. Petersburg 4 m.531, paa Ösel ca, 
20 m.%, i Stockholmstrakten 50—60 m.3%, ved den botniske bugt 90 
m. 34, ved Torekow (Skaane) 11,8 m.?, inden Hallands lån 12—15 m.3%, 
inden Bohuslån ca. 31 m. (2) 537, For vort eget lands vedkommende skal 
jeg af allerede anførte grunde ikke gaa nærmere ind paa dette spørgsmaal, 
men kun i forbigaaende gjøre opmærksom paa, at naar her ofte anføres 
værdier af den postglaciale grænse, som paa ingen maade kan betragtes 
