84 Pp, A. ØYEN. M.-N. Kl. 
about nine thousand years ago there was a warm summer period in the 
Arctic and northern regions, and since that time the summers have become 
gradually cooler. This deterioration of our climate will continue during the 
next ten thousand years. The amplitude of this variation amounts to some 
4° C. at 60° N,«69, Og Ekholm selv sætter efter de paa denne maade 
fundne temperatur- og aldersbestemmelser ekeperioden til at ligge mellem 
7000—11000 aar tilbage i tiden®!%. Overensstemmelsen mellem de ad 
archæologisk, geologisk og astronomisk vei erholdte værdier for Tapes- 
niveauets alder er for saa vidt saa god, som man af en bestemmelse af den 
art kan vente, og vi ser derfor ogsaa f. ex. Brøgger antage Ekholms 
aldersbestemmelse for det skandinaviske Tapes-niveau og for den til dette 
svarende ældre skaldyngetid61, Men naar vi saa samtidig ser Ekholm’s 
beregningsmaade fore til at antage®® den store istids slutning at falde ca. 
50000 aar tilbage i tiden, saa kan det ikke negtes, at dette bidrager til at 
svække tilliden selv til denne tilsyneladende exakte bestemmelse — be- 
nytter vi derfor om denne udtrykket »sandsynlig«, saa har vi vistnok 
sagt saa meget til dens fordel, som vi for tiden kan. 
Førend vi endelig forlader de jæderske skaldynger, skal jeg kun nævne, 
at jeg allerede ved en tidligere anledning har givet endel foreløbige med- 
delelser om disse mærkværdige dannelser®!8, og disse meddelelser er senere 
af Helland udnyttet ved beskrivelsen af hidhørende forhold i Lister og 
Mandals amt®!4, 
Men som nu allerede i det foregaaende vist har stenalderen fortsat i 
lange tider og under forskjellige faser, efter at de gamle skaldynger paa 
Jæderen var dannet. Ved Næsheim og paa Haarknipmoen (Lister) fandt 
Lorange flinteverksteder kun »nogle faa fod« over havet, saaledes at 
forholdet mellem land og hav maa have været det samme i hele den tid, 
der er forlobet fra stenalderen til vore dage®!®, Og professor Gustafson 
har meddelt mig, at paa Jæderen findes flintesager paa adskillige steder i 
ganske ubetydelig høide over havet og temmelig nær den nuværende vand- 
linje; det laveste findested ligger ved Bru bro paa en lav grusvold, der 
skiller havet fra Bruvandet (Ogne). Forholdene inden vort lands sydøst- 
lige del og inden de tilgrænsende dele af Sverige er allerede omtalt i det 
foregaaende, og her kan forresten henvises til De Geers behandling af 
disse616 617, 
Det kan forresten selv for dette afsnits vedkommende ikke være 
ganske ubetydelige tidsrum, hvorom der er spørgsmaal; thi at der ved 
overgangen fra den neolithiske tid til broncealderen har fundet hele folke- 
vandringer sted, er vistnok meget sandsynligt, idet Macnamara antager, 
