1903. No. 11. MYKOLOGISKE UNDERS. OVER SOP PAA FURUSP. LARVE. 15 
Endnu den 6te decbr. levede alle marker, om end i indskrumpet og 
afmagret tilstand. (Nogle af disse larver var endog fundne i stivfrossen 
tilstand ved en veikant sammentullede i store aamebeler). 
Ingen af disse fundne soppe kunde altsaa siges at være pathogen for 
larverne. 
Fra den vestre side af Glommen fik jeg tilsendt fra Grindalsskogene 
en hel del mark. Deriblandt nogle mugne, andre døde uden synlig mug. 
Paa disse fandt jeg ikke længe efter, at de var komne til mig — til- 
dels en ganske anden sopflora. Der var blandt disse ikke saa ganske faa 
helt hvidmugne exemplarer — flere mugnede i vinterens løb. Disse viste 
sig at indeholde følgende soppe: 
1) En rødlig hvid mug med conidiebærere, der i hoi grad minder 
om Cordycepsarternes Botrytes, ikke ganske, men dog lignende Isaria 
verticilloides. 
2) En blaaviolet Mucor, der er graa paa gelatin og blaa paa brød, 
meget konstant. 
3) To gjærformer (Torula), af hvilke den ene paa brød optræder i 
tørre hvide melagtige kolonier — paa gelatin i hvidgraa fugtige — ikke 
fluidiserende — den anden sterkt fluidiserende. 
4) Flere bakteriearter — deriblandt jordbaciller og forraadnelsessoppe. 
Et par af de mugne marker blev puttet paa en serum-kolbe sammen 
med 50 levende skogmark. | 
Efter 14 dages forløb var disse tilsatte mark endnu levende. Ingen 
overføring havde fundet sted. Derimod var der paa de døde marker, der 
i begyndelsen ikke var synlig mugne, fremkommen en del andre sop. 
En lysegrøn penicilliwm (P. rubrum) med smaa sporer med heist eien- 
dommelige røde peritheciefrugter. Denne sop vides ikke tidligere beskreven 
og skal i særdeleshed behandles paa grund af dens botaniske interesse. 
Blandt de andre soppe var en typisk /saria, der i kultur viser sig mørk 
okkergul. Denne isaria har jeg indtil videre under navn af Isaria Ga- 
stropacha Ø. n. sp. ad interim indlemmet i forsøgsrækken. 
Dette fund af isariaformer paa marken fra Grindalsskogen er ikke 
uden interesse, da der paa dette sted for ikke saa overordentlig lang tid 
siden (anno 1812—16) var en lignende markaat som nu. 
Usandsynlig er det ikke, at denne sop har holdt sig saprofytisk paa 
dette sted i de forløbne 80 aar. 
Forekomsten af disse isariaformer — der, som det vil fremgaa af 
de senere fremførte forsøg rettede derpaa — ikke viste sig synderlig pa- 
thogene, har gjort min opgave meget vanskeligere. 
